og kom næsten daglig i hans Hus,« siger Sars. »Det 

 lykkedes mig snart at vække hans Interesse for det, 

 som i hele Mineralogien var forekommet mig som 

 det interessanteste, nemlig Forsteningerne, og faa 

 ham til at anskaffe til Universitetsbibliotheket de 

 vigtigste derom udkomne Værker. Læren om disse 

 i Bjergene opbevarede organiske Levninger fra fjerne 

 Fortidsperioder, Palæontologien, var dengang endnu 

 i sin Barndom. Jeg begreb meget snart Forstenin- 

 gernes uhyre Vigtighed baade for Geologien og for 

 Naturhistorien, og gav mig ivrigt til at studere dem, 

 saameget mere som Kristianias Omegn frembød en 

 stor Rigdom deraf i dens vidtstrakte palæozoiske 

 Formation. Daglig gjorde jeg Udflugter for at samle 

 Forsteninger, hyppig ledsaget af min Ven og Kon- 

 tubernal, senere min Svoger, Welhaven, hvem jeg 

 havde indgydt en levende Interesse for disse dengang 

 lidet bekjendte og problematiske Forverdenens Dyr. 

 Ofte gik vi endog i den haardeste Vintertid over 

 Fjordisen til Ladegaardsøen, et af de rigeste Finde- 

 steder, og, efterat have fyldt alle Lommer med Tri- 

 lobiter og andre Forsteninger, medtoge vi dertil 

 endnu saa mange store Kalkboller, vi kunde bære, 

 for siden hjemme paa vort Værelse i Ro og Mag at 

 slaa ud, hvad der maatte være inden i dem, et Fore- 

 tagende, der ikke altid gik af uden Protest fra vor 

 Vært, som mente, at han ikke havde leiet os Væ- 

 relse til Stenslagerværksted. Vi gjorde saaledes 

 temmelig betydelige Samlinger af Forsteninger og 

 deriblant meget nyt, som det var min Hensigt med 

 Tiden at bearbeide og bekjendtgjøre.« 



Imidlertid havde Sars stiftet Bekjendtskab med 

 de yngre Naturforskere, som studerede i Kristiania, 

 Rasch, Keilhau, C. Boeck o. fl. Sammen med den 

 sidste, som ogsaa havde gjort betydelige Samlinger 

 dertil, kom han overens om at bearbeide nogle af 



