I de venskabelige Meddelelser, Sars ved en 

 tidligere Leilighed til en udførligere Fremstilling af 

 hans Liv og videnskabelige Udvikling*), har havt den 

 Godhed at stille til Forfatterens Raadighed, siger han : 

 »Allerede meget tidlig under Skolegangen var en uimod- 

 staaelig Lyst til Naturens Studium begyndt at røre sig 

 hos mig. For at tilfredsstille denne blev enhver Fritime 

 paa det Omhyggeligste benyttet, dels til Læsning af 

 de faa naturhistoriske Skrifter, jeg i Bergen kunde 

 opdrive, dels til Udflugter i Bergens nærmeste Omegn, 

 hvor Fjelde og Dale hyppig bleve gjennemstreifede 

 efter Insecter, Mineralier etc, og Strandene flittig 

 besøgte i Ebbetiden for at samle de Konchylier og 

 andre Dyr, som Havet havde opkastet. Ofte fik jeg 

 Skjænd af mine Forældre, naar jeg kom hjem fra saa- 

 danne Streiferier med sønderrevne Sko og Klæder, 

 men det hjalp ikke; Udflugterne bleve bestandig 

 fortsatte. 



»Det var heller ikke frit for, at mine Skolefag 

 undertiden forsømtes noget ved denne min Til- 

 bøielighed, som imidlertid var bleven bekjendt for 

 alle paa Skolen, og jeg maatte ofte høre ilde 

 derfor af flere af mine Lærere, som alvorlig for- 

 manede mig til »at lægge Naturhistorien paa Hylden«.« 



I Skolens gamle Rektor, Arentz, fandt Sars en 

 Velynder og Raadgiver; i ham rørte der sig ogsaa 

 en sand videnskabelig Aand, og i yngre Dage havde 

 han dyrket de mathematiske og fysiske Videnskaber. 

 Han samtalede ofte i Undervisningstimerne med Sars 

 om naturvidenskabelige Gjenstande, opmuntrede ham 

 til at fare fort med sine Studier, og fortalte meget 

 om en Discipel, han for mange Aar siden havde havt, 



*) Jvfr. „Illustreret Nyhedsblad" 1854, (Michael Sars af 

 P. Chr. Asbjørnsen). I Uddrag oversat i Leipziger illu- 

 strirte Zeitung 1856 II Nr. 684. 



