4 



saa var det jo ikke saa besynderligt, om en Læg- 

 mand fra sit Standpimct kunde synes, at dette var 

 smaat og ubetydeligt, og undres over, hvorledes 

 nogen kunde falde paa at skrive hele Bøger over et 

 enkelt lidet Dyr eller nogle ældgamle Skjælbanker. 

 Det vilde vistnok være meget at undskylde, om han 

 endog mente, at »saadanne Undersøgelser som de, 

 der have skabt Sars en Verdensberømmelse, gik alt- 

 for meget ud i Enkeltheder til at de kunde være 

 til nogen Nytte for Videnskaben «. Thi han kan 

 jo ikke vide, at det netop er de mindste og laveste 

 Dyreformer, som udrette det største Arbeide og saa 

 at sige stadigt bygge paa Jordskorpen, ligesaalidt 

 som han kan vide det, som altid staar klart for 

 den sande Naturforsker, at det kun er Fuskeren, 

 som roder sig saaledes bort over Enkeltheder og Smaa- 

 ting, over Materien og Midlerne, at han glemmer 

 Aanden, Øiemedet og Sammenhængen i det Hele; 

 han ved jo ikke det, at intet for enhver naturviden- 

 skabelig Undersøgelse er saa nødvendigt, som den 

 alleryderste Detailkundskab, som den mest samvit- 

 tighedsfulde Nøiagtighed i det mindste som det største, 

 og ligesaalidt kan han vide, at denne Kundskab ikke 

 er Forskningens Endemaal, men kun et nødvendigt 

 Grundlæg, hvorpaa de endelige Resultater efter fort- 

 sat Granskning skulle opføres. 



For at tage et Par Exempler af det vi gik ud 

 fra, da har Sars's Granskning af Livet og dets Frem- 

 syninger i de lavere Sødyr ledet til Opdagelsen af 

 nye og ukj endte Naturlove, der gjøre sig gj ældende 

 høit op gjennem Dyrenes Rækker, ja i visse Maader 

 endog helt op i Menneskelivet, og disse hans Under- 

 søgelser have siden tjent som Udgangspuncter for 

 alle Landes Naturforskere og i høieste Mon været 

 til Fremme for Videnskaben, som siden er gaaet 

 uendelig raskere frem end nogensinde tidligere. 



