22 Carl Fred. Kolderup. [No. 1 



faaet store sprækker i facaden, og gaarden ved siden af har givet 

 sig flere tommer. Ogsaa i Sandakerveien og Langes gade er piber 

 og tagstene rutschet ned, ligedan i Storgaden og ved Tiillinløkken 

 (Treiders handelsskole). Paa Schous plads sprang en 12-toms vand- 

 ledning, og i Rostedsgade sprang hovedvandledningen, saa våndet 

 flommede udover gaden i vældige masser. Paa flere steder troede 

 folk, at rystelserne skrev sig fra eksplosioner, hvorfor brandvæsenet 

 varsledes. En gang kjørte det til Rathkes gade og en gang op 

 til Vaalerengen. De forskjellige iagttagere er fulde af merkelige 

 beretninger om, hvordan de følte rystelserne, nogle gyngede, andre 

 blev hævet hid og did, og atter andre hoppede høit, hvor de stod 

 og gik. I Bygdø allé gik etpar ældre damer, som blev saa for- 

 skrækket over rystelserne, at de faldt om paa gaden; man har 

 beretninger om smaa børn, som er faldt om paa gulvet osv. En 

 aandsfraværende mand i Schweigaardsgade 91 fandt i befippelsen 

 paa at fire sin hustru, sine børn og sig selv ned fra fjerde etage 

 i et redningstoug. Trikken skakede stygt og hoppede i skinnerne, 

 saa folk forskrækket løb ud paa gaden. Fra de forskjellige syge- 

 huse og hospitaler meddeles, at flere patienter slagne af skræk 

 sprang ud af sine senge. Der har i et enkelt øieblik været en 

 rædsel, som let kunde faaet de mest uhyggelige udslag, men som 

 heldigvis blev stanset i tide. Yed ingen af nedstyrtningerne om- 

 kring i byen kom mennesker tilskade. 



I flere af kirkerne kunde ikke paniken undgaaes. Da ry- 

 stelserne begyndte, var Trefoldighedskirken fuldpakket af mennesker. 

 De saa kirken skjælve i sine sammenføininger, og det durede under 

 jorden. Øieblikkelig reiste størsteparten af forsamhngen sig og 

 stormede mod udgangene, hvor de klumpede sig sammen og trængte 

 paa under larm og støi. Presten maatte afbryde sin prædiken. I 

 trængselen, mens folk strømmede nedover trapperne, faldt flere 

 besvimede om, men blev baaret oppe af de nærmeststaaende, saa 

 de slåp med nogle ubetydelige skrammer. Det hele kunde let ud- 

 viklet sig til panik, hvis ikke situationen var blit reddet ved, at 

 en aandsnærværende kirkegjænger havde stemt i med „Vor Gud 

 han er saa fast en borg". Organist Winter-Hjelm klemte straks i 

 med orgelakkompagnement, og forsamlingen kom lidt etterhvert 

 til ro. 



Ogsaa i andre af byens kirker strømmede folk mod udgangene, 

 saa der opstod sterk trængsel. I Uranienborg kirke og Petrus 

 derimod vai' alt roligt. Prædikanten i Petrus fortæller os, at han 



