1905] lagtrag-elser fra terrasser og strandlinjer i det vestlig-e Norge. 



23 



stiger indover. Som typiske eksempler herpaa kan nævnes Sæims- 

 dal og Ofredal ved Aardalsfjord, Erdal og Vindedal ved Lærdals- 

 fjord, Underdal ved Aurlandsfjord samt dalene ved Fresvik og Feios. 

 Her kan man allerede fra dampskibet se den sterke stigning hos 

 terrasserækkerne opefter disse dale. I de større dale, som er mere 

 nderoderede og derfor har svagere fald, er terrassernes hældning 

 ogsaa mindre, svarende til dalenes. Den store Lysneterrasse i Lærdal 

 €r et godt eksempel paa terrasser af denne art. Faldet hos den 

 er ikke større, end at det for en overfladisk betragtning kan undgaa 

 opmerksomheden. 



Fig. 4. Terrassen ved Elde paa sydsiden af Nordfjord. 



Terrassens steile forside vender nd mod fjorden. Overfladen livorjiaa gaarden 

 ligger (tåget af husene skimtes) skraaner ganske svagt iid mod fjorden. 



Lysneterrassens fald fandtes med Wredes speil at være omtrent 

 1 paa 100. Yed øvre Lysne ligger dens indre kant 133.5 m. o. h.; 

 men ved nedre Lysne, 2 km. nedenfor, er den sunket til 114 m. 



Beskaffenheden hos de øvre partier af denne terrasse tyder paa, 

 at den er afsat i vand med temmelig sterk bevægelse; thi den be- 

 staar her af grovt vasket grus. Først dybt nede i den støder man 

 enkelte steder paa ler. Den øverste af denne ten*asso har tydelig- 



L 



