28 J- Rekstad. [No. 2 



leret udenfor raerne i det sydlige Norge har fundet skaller af op 

 til 27 mm. længde. 



Den i terrassen ved Rygg fundne fauna tyder paa et klima som 

 Yest-Spitsbergens. Den aarlige middeltemperatur her er -^ 5 — '- 

 7° C. Yed Rygg er den derimod for tiden omtrent 6^ C, altsaa 

 11—13" høiere end paa Vest-Spitsbergen. 



Lad os nu se paa, hvorledes dette stemmer med de klimatiske 

 forholde, som de planter, hvoraf der er funden rester sammen med 

 skjællene, kræver. Salix polaris vokser ifølge Blytts flora i det 

 sydlige Norge paa høifjeldene i vidje- og lavbeitet, det vil sige i 

 høider fra 1100 — 1800 m. o. h., Betula nana i høider fra 400— 

 1500 m. 0. h. og dvergformen af eneren fra 1000 — 1500 m. o. h. 

 Bladene af Betula nana var meget smaa, hvilket tyder paa, at den 

 har vokset under kolde klimatiske forholde. Disse planter kræver 

 en omtrent 8" lavere aarlig middeltemperatur end den nuvæ- 

 rende for at kunne vokse nede ved havfladen ved Rygg. Yegeta- 

 tionsgrænserne bestemmes imidlertid mere af sommerens end af den 

 aarlige middeltemperatur. Med dette for øie finder vi, at de nævnte 

 arktiske planter for at kunne vokse nede ved havet ved Rygg for- 

 drer en ca. 9.5" lavere sommertemperatur end den nuværende. 



Naar hensyn tåges saavel til faunaen som til floraen, kommer 

 vi til det resultat, at aarets middeltemperatur dengang var 9 — 11" 

 lavere end nu, hvilket svarer omtrent til det sydvestlige Spitsber- 

 gens aarlige middeltemperatur i nutiden. 



Findestedet hgger ved gaarden Rygg paa det forreste af den 

 store skraanende terrasseflade, man her har, i 58 m. o. h. Det 

 øverste af terrassefladen naar op til 76 m. o. h., hvilket, saavidt 

 mine iagttagelser gaar, svarer til den øverste marine grænse paa 

 dette sted. De organiske rester blev fundne omtrent 1 meter under 

 overfladen af terrassen, følgelig svarer de ovenfor udledede klima- 

 tiske forholde til sidste periode af dannelsen af de mægtige terrasser 

 ved Gloppenfjord, da havet havde sin høieste stand efter istiden. 



I Hornindal fandtes paa to steder, 16 m. over Hornindalsvan- 

 det,^) aftryk af skjæl, samt paa den ene lokalitet ogsaa nogle blad- 

 aftryk sammen med skjællene. 



Langs Hornindalsvandets østende gaar der en liden, men vel 

 udviklet terrasse i 24 m. over våndet eller 76 m. o. havfl. Den 



^) Ifølge velvillig opgave fra Norges geografiske Opmaaling be- 

 stemtes Hornindalsvandets høide over havfia(\en (middelvandstand) ved nivellement 

 af Hertzberg i 1869 til 165' (51.70 ni.). 



