1905] Gravene ved Myklebostad paa Nordfjordeid. 5 



sted, ligesom endnu begravelsesplads og kirke er naturlig sammen- 

 hørende. 



Efter kristendommens indførelse maatte efterhvert de forskjel- 

 lige forestillinger, som knyttede sig til de gamle offersteder og grav- 

 pladser, smelte sammen til en uklar overtro, og det er ganske be- 

 tegnende, at det her er det mest oprindelige forhold, som synes at 

 komme sterkest frem og længst bevares, forholdet til haugbuene, 

 slegtens afdøde medlemmer. Det er bekjendt nok, at dødskultens 

 ceremonier paa enkelte steder har været overholdt helt ind i det 

 19de aarh. 



Da jeg først kom til Myklebostad, var der endda fire hauger. 



1. Den store runde haug, som Loeange efter endt undersøgelse 

 igjen lod restaurere. Den ligger paa den laveste, flade vold i 

 ringe høide over havet og er 28.5 m. i tvermaal foruden fod- 

 grøften, som er 2.5 m. bred. 



2. Nordøst herfor paa kanten af en fremskydende tunge af den 

 første terrasse, rund og næsten kegleformet med usedvanhg spids 

 top. Den var 32 m. i tvermaal og 3.80 m. høi, altsaa af be- 

 tydelige dimensioner, og da den var anlagt saa, at dens sider 

 løb i et med terrassens skraaning mod vest og sydvest, gjorde 

 den et virkelig imponerende indtryk set nedenfra sletten. 



3. En lav langhaug, 27 m. lang, 3.5 m. bred; den var anlagt langs 

 terrassens kant øst for foregaaende. 



4. En oprindelig rund, men nu betydelig skadet gravhaug ogsaa 

 anlagt paa terrassens kant, ca. 125 m. østnordøst for haug no. 

 1. Dens tvermaal havde antagelig været indtil 19 m., høiden 

 var 2.90' m. 



Skissen fig. 1 vil give et begreb om haugenes indbyrdes 

 beliggenhed. 



Haug no. 1. Det synes overflødigt her paany at gjennemgaa 

 LoEANGES velkjendte fund fra 1874; men da jeg i det følgende 

 oftere kommer til at drage sammenligninger med denne grav, skal 

 jeg i korthed referere Loeanges fundberetning. Paa haugens bund 

 var et lag af kul og brændt jord med smaa benstumper iblandt, 

 der strakte sig lige ud mod haugens kanter, men var mægtigst i 

 midten. Adskilt fra dette ved et mellemliggende lag af lys strand- 

 sand var et andet lignende lag, der i tversnit fremtraadte som en 

 bue over det første. De indre dele af begge disse lag var spækket 



