g Haakon Schetelig. [No. 7 



maal. Pælene har været lirhugne og spidse. Det er udenfor al 

 tvil, at disse pæler er afbrændt paa stedet, paa den flade mark, 

 før denne del af haugen blev opført, og heraf følger, at ligbaalet 

 har staaet paa den plads, hvor haugen laa. Efter de mange klink- 

 nagler er det videre sikkert, at graven indeholder et brændt fartøi, 

 og dette har altsaa været opsat og brændt paa haugtomten, anta- 

 gelig afstivet med de pæler, hvis merker fandtes ved kullagets 

 ender. Dette har sin særlige interesse, da kullagets form nogen- 

 lunde svarer til en baad, og man efter dettes udstrækning tør slutte, 

 at det brændte fartøi har været henimod 7 m. langt. Af baaden 

 fandtes omtrent 430 khnknagler og noget over 60 spiger; naglernes 

 dimensioner vil fremgaa af fig. 3. Det skal kun nævnes, at saavel 

 deres antal som størrelse tyder paa en større baad, som godt kan 

 stemme med, hvad der tør sluttes af kullagets udstrækning.^) 



Som man ser af plantegningen fig. 2, fandtes der ingen old- 

 sager i den østre del af graven. Selve begravelsen laa temmelig 

 nær den vestre ende, og alt gravgodset fandtes her, for størstedelen 

 samlet i en gruppe omkring de brændte ben, for en mindre del 

 spredt i den nærmeste del af kullaget. Det tør antages, at dette 

 er den plads, hvor den døde har været lagt før branden, og efter 

 analogier fra andre fund ligger det nær at tænke sig, at det har 

 været agter i baaden; denne skulde følgehg været sat op med bau- 

 gen mod øst. 



De brændte ben af et menneske var samlet i en hob, vel ren- 

 set og fri for jord, og dækket med en kjedel af sammenklinkede 

 jernplader af form som Rvan fig. 731; den er ved gravlægningen 

 lidt sammenklemt og skadet. Over kjedelen var et mangedobbelt 

 lag af næver, som sandsynUgvis har dækket hele graven (saaledes 

 som det blev paavist ved kvindegraven i haug no. 4), men kun var 

 bevaret her, hvor det kom i umiddelbar berøring med jernet. Kje- 

 delen laa hvælvet med . bunden op ; dens . kant var mod nordvest 

 opstøttet med en sten, paa den modsatte side hvilte den paa en 

 skjoldbule. Tæt omkring og under begravelsen laa videre et sverd, 

 en spydspids, syv andre skjoldbuler, et snes pilespidser, en sigd, to 

 jernringer, en skaalvægt af bronce, spillebrikker af ben og et jern- 

 redskab af ukjendt bestemmelse. Østover herfra fandtes spredt de 



^) Sammenlignet med de tidligere kjendte fartøier fra vikingetiden maa den 

 nærmest sættes i klasse med baadene fra Snotra og Yalsnesset, S. Trondhj. amt. 

 Cf. G. Gustafson: En baadgrav fra vikingetiden, B. M. Aarb. 1890, no. 8, 

 s. 12. 



