^Q Haakon Schetelig. [No. 7 



kan det ogsaa godtgjøres, at denne forskjel ikke beror paa tilfæl- 

 digheder, men har sin forklaring i kronologiske forhold, i) Imidlertid 

 er vikingetidens kronologi endnu saa lidet udredet at jeg neppe 

 kan indlade mig paa at bestemme de forskjeUige gravers absolute 

 alder; en saadan undersøgelse vilde ogsaa føre videre end der her 

 er plads til. Som en formodning kan det dog udtales, at de to 

 ældste graver, som maa tilhøre vikingetidens første afsnit, antagelig 

 bør henføres til det 8de aarh., uden at jeg dog tør afgjøre, hvor 

 langt tilbage i dette aarhundrede de kan sættes, og heller ikke 

 hvor stor aldersforskjel der er mellem dem. De to yngste graver 

 kan neppe være ældre end slutningen af det 9de aarh. kanske 

 snarere yngre. 



Hang no. 3, Den lave langhaug, som i retning vest — øst 

 strækker sig langs terrassens kant straks øst for foregaaende haug, 

 tik jeg ikke leilighed til at undersøge. Der er flei'e gange fundet 

 baadnagler, men ikke andre oldsager. 



Haug no. 4. Denne haug var nu betydelig reduceret baade i 

 høide og omfang. Det oprindehge tvermaal kunde dog maales til 

 omtrent 16 m. i retning nord— syd og 19 m. øst — vest. Den var 

 nu 2.90 m. høi, men den kunstig opførte haug havde langtfra 

 denne mægtighed, da den var anlagt over en naturlig forhøining. 

 Den var bygget helt af grus, hvori der kun saaes et par mørkere 

 striber blandet med muld. 



I 1847 var der langs haugens søndre kant anlagt en vei, hvor- 

 ved et ubetydeligt stykke af haugen selv blev bortgravet. Der 

 fandtes da en grav, som efter meddelelse af folk, der deltog i ar- 

 beidet, indeholdt adskillige jernsager, deriblandt en kjedel. Af 

 oldsagerne er kun bevaret et sverd og en spydspids.^) Graven 



1) I en række af fund optræder udelukkende de eneggede sverd med 

 lang tange og uden hjalt, altid ledsaget af visse former af økser og spyd, som 

 ogsaa forsvinder i noget 5'ngre fund. Man maa heraf kunne slutte, at der i den 

 ældste del af vikingetiden — naar hermed menes den periode, som i Norge 

 kjendetegnes ved vikingetidens rige gravskik, den absolute tidsbestemmelse fore- 

 løbig sat ud af betragtning — sjelden brugtes tveeggede sverd. Jeg haaber 

 senere at faa leilighed til at behandle disse vaabenformer, som pladsen her 

 ikke tillader at udrede nærmere. Jeg finder det ialfald ganske uholdbart, naar 

 Lorange betragter de eneggede sverd ,.som et slags reservevaaben til det store 

 tveeggede vikingesverd." (A. L. Lorange: Den yngre jernalders sverd, Bergen 

 1889, s. 9). De grunde, han anfører, finder heller ikke støtte ved en nøiere 

 gjennemgaaelse af fundene. 



2) B. 1734—37, Lorange: N. Olds. i B. M. s. 186. Sverdet er afbildet 

 af Lorange, Den yngre jernalders sverd, pl. III, fig. 6. 



J 



