48 Olaf Bidenkap. , [No. 9 



fHuiiaeiis udvikling paa et enkelt sted uden det sednanlige hastverk for 

 at udnytte tiden mest mulig. Dr. Vanhoffen liævder bryozoernes akkli- 

 matisationsevne (hvorfor taler deres store udbredelse), idet han henholder 

 sig til, at halvparten af de i Karajakfjord fandne arter allerede var iagt- 

 tagne ved Sibiriens kyst og i Karahavet. 



1900 leverer A. W. Waters (op. cit., I) en udførlig bearbeidelse af 59 arter, 

 indsamlede af Ja ckson-Harms vt^orth- ekspeditionen ved Franz Josefs 

 land paa følgende lokaliteter: 1) I nærheden af Northbrook Island, 2) 

 nær Wilczek land, 3) paa 77^ 55' n. b. og 55^ 25' ø. 1. samt 77^ 55' n. b. 

 og 53*^ 20' 0. 1., 4) ved Cap Mary Harmsworth, den nordligste lokalitet. 

 I indledningen leveres et resumé af arktisk bryozolitteratur og arbeidet 

 sluttes med en tabellarisk oversigt over de omhandlede formers geogra- 

 fiske udbredelse. Slegterne Myriozoum^ Porella, Rhaniphostomella og Celle- 

 pora er specielt grundig behandlede. Verket ledsages af smukke afbild- 

 ninger. 



1900. O. BiDENKAP giver (op. cit., III) en liste over bryozoer, indsamlede af Dr. 

 Cl. Haktlaub ved Vestspitsbergen, indbefattende 45 species og ledsaget 

 af en bathymeti'isk tabel. Cellepora vumicosa indføres som ny for Spits- 

 bergens fauna. Dr. Hartlaubs indsamlinger danner et vigtigt supplement 

 til KiJKENTHALS Og LERNER-ekspeditlonens (s. d.) undersøgelser. 



1900. I Atlanterhavsekspeditionens bryozoer, bearbeidet af Nordgaard (op. cit,, 

 III) har vi et meget værdifuldt bidrag til kundskaben om de arktiske 

 bryozoer. Han opfører 48 arter, hvoraf Menipea Normani er ny. Der 

 fremhæves følgende: 1) Betydeligt slegtskab mellem den britiske og 

 norske bryozofauna, saavel hvad den boreale som den arktiske angaar. 

 2) Den norske bryozofaunas sterkt arktiske karakter fremgaar tydelig af 

 sammenligningen med den grønlandske fauna. 3) Arktiske bryozoer er 

 store og frodige, hvilket forf. mener staar i forbindelse med den arktiske 

 regions kvantitativt rige plankton, der danner den væsentlige næring for 

 bryozoerne som fastsiddende organismer. 4) Littoralfaunaens store afhæn- 

 gighed af den geografiske bredde beror sandsynligvis paa hydrografiske 

 forholde. 



1900. O. BiDENKAP bearbeider Dr. Eømer og Dr. Sghaudinns materiale fra Spits- 

 bergen og K. Karls land. Nye arter er Rhamphostomella fortissima og 

 Membranipora Millleri =■ M. pilosa^ f. memhranacea. Hver arts forekomst 

 inden gebetet omtales udførlig og tilsidst leveres en bathymetrisk tabel. 



1900. Miss Kobertson leverer en fortegnelse over 37 bryozoer, indsamlede i 

 1899 ved Alaska, hvoraf 5 nj^e arter. Alaskas fauna er arktisk. 



1902. I sin af handling om Spitsbergens faunas forhold til havstrømmene frem- 

 hæver Dr. F. Romer (op. cit.), at ved Østspitsbergen træder bryozoerne i 

 bnndfaunaen ganske i forgrunden og de naar en umaadelig frodighed og 

 udvikling. De sterke strømninger forklarer dette. 

 1902. I beretning om murmanekspeditionens biologiske stations arbeider (op. cit.) 

 omtaler A. Linko, at bryozoerne er almindelige paa kalkalger og Fucus. 

 1902 leverer K. A. Andersson en bearbeidelse af bryozoer fra de svenske Spits- 

 bcrgenekspeditioner i 1898, 99 og 1900. Arbeidet bringer et værdifuldt 

 suppleniont til tidligere undersøgelser af Spitsbergengebetet og indeholder 

 (■)) ny art: Barentsin ?;mr7r^ict«Za^a samt 2 nye varieteter: Cribrilina pimCi 



