MAGNUS OLSEN. [No. 5. 



det gamle navn paa Tysnesøen overleveret i følgende skrift- 

 former: 



1) or niardar log AM. s. 104 25 (Groth). 



2) or niard laug Sth. s. 55 34 (Munch). 



3) or niardarlaug Ups. s. 64 26 (Munch). 



Odd munks saga er benyttet af forfatteren af den udfør- 

 ligere saga om Olav Tryggvessøn, som er udgivet i Fornmanna 

 sogur I — III. Her er det nævnte ønavn skrevet: 



4) or Mardalog (saa gjengivet Fornm. s. II 252 11 ). 

 Væsentlig overensstemmende med den sidstnævnte redaktion 



af Olav Tryggvessøns saga har det haandskrift været, som har 

 været benyttet i Flatøbogen. Ønavnet skrives her: 



5) (or) mardarlaug Flat. I 452 23 . 



Videre er Odds Olavssaga benyttet af Snorre. I Heims- 

 kringla opregner Snorre efter Odd de mænd, som i slaget ved 

 Svolder kjæmpede paa kongens skib. Ogsaa her nævnes Pordr 

 fra Tysnesøen (F. Jonssons udg. I 425 15 ): 



6) (or) niardar låg cod. Fris. 



7 — 8) (or) mardarlaug Kringla, Jofraskinna (afskrift 1). 

 Fra senere tid findes det gamle navn paa Tysnesøen i 

 norske diplomer i følgende skriftformer: 



9) i Niardarlavg Dipl. Norv. (DN.) II 24 (ikke senere 

 end 1288). 



10) j Niardarlaugh XII 228 1490. 



11) j Iardharlagh XII 152 1427. 



12) i Iardhalogh XII 155 1427. 



Navnet er, saavidt vides, nu ikke længer i brug. Endnu 

 paa Christopher Hammer's kart over „Christiansands Stift, Kjø- 

 benhavn 1776" er øen kaldt „Iarløe". 



Af de opførte gamle skriftformer fremgaar det, at ønavnets 

 første sammensætningsled er Njardar-, genetiv af gudenavnet 

 Njord. Formerne med Mardar- (se under nr. 4, 5, 7, 8) beror 

 paa en let forklarlig feillæsning. Formen Niardlaug, som fore- 

 kommer én gang (nr. 2), medens Njardar- (Mardar-, Jardha(r)-) 

 findes hele 11 gange, er vel at forklare som en overleveringsfeil 

 og er neppe en oprindelig sideform til Njardarlaug ; jfr. af 



