1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 17 



dens Erkjendelse", og ved at sende den til Grundtvig med et 

 længere Brev af 3 Juli 1826 indledede han Forbindelsen med 

 denne. Titelen paa denne Afhandling kunde være tillokkende 

 for Læsere endog i vor Tid, men neppe den vidtløftige Udvik- 

 ling af Aabenbaringens Nødvendighed, det historiske Bevis for 

 dens Virkelighed og følgelig dens Troværdighed — Hovedsætnin- 

 gerne i Guds-Oidets Lærdomme om Sandhed, mellem hvilke der 

 ikke kan være Strid o. s. v. — Der kommer saa en LJdvikling 

 af Forskjellen mellem Forstands-Erkjendelse og Erfarings-Er- 

 kjendelse, — den første en vigtig Forberedelse til den sidste. 

 Skrifternes Sandhed er af den Natur, at de umulig kan være 

 bestemte til blot med Forstanden at erkjendes, — de maa opleves, 

 men dette kan ikke ske ved Menneskets egen aandelige Kraft. Den 

 fornødne Oplysning maa skjænkes af Gud, som vil, at alle skal 

 komme til den. Jo mere Sandhedskjærlighed der er, des mere 

 vil Hjertet drages til Bibelen, og jo mere et Menneske søger 

 Indsigt i Aabenbaringens Lærdomme, desto mere vil deraf gives, 

 og det vil kjende Sandheder, som strider mod dets naturlige 

 Ønsker om, hvad der skulde være. Den berøver det al For- 

 tjeneste og gjør dets Skjæbne afhængig af fri Naade, som kun 

 meddeles paa Grund af en Andens Fortjeneste. * — Dette er det 

 første Arbeide af Wexels paa det rent theologiske Felt, og han 

 har i den vidtløftige Afhandling leveret det gyldigste Bevis for, 

 at han med sin store og gjennemgaaende theologiske Kundskab 

 udelukkende var anlagt paa det praktiske. Der var mange af 

 denne Tids unge Mennesker i Danmark og Norge, som higende 

 efter Sandheden eller i rent litterær Interesse med Iver kastede 

 sig over ethvert Angreb paa Rationalismen, og Wexels' Afhand- 

 ling har nok saaledes fundet Læsere, men de har havt Arbejde. 

 Det er kun gjennem de tungeste Vendinger hans Tanker kom- 

 mer frem, og hans mange vidtløftige Perioder vidner om hans 

 udmærkede Dygtighed i Romernes Sprog og hans voldsomme 

 Kamp med sit eget. Grundtvig var glad i hans Afhandling, 

 men undlod ikke at „ ønske ham den Indsigt, at vi aldrig med 



1 Rudelbach og Grundtvigs theol. Maanedskrift VI, 97 ff. 

 Vid.-Selsb. Eorli. 1905. No. 6. 



