34 D. THRAP. [No. 6. 



o. s. v., saa maa dette ogsaa gjælde Djævelens Børn, saafremt 

 de ikke har ophørt at være Mennesker. 1 



Man faar Indtryk af, at dette første Møde med Grundtvig 

 har været Wexels en Skuffelse, og der gik hele 3 Aar, inden 

 han atter skrev til den store Mand. Han fik jo 1828 og 29 

 meget at bestille med Treschow-Striden foruden det betydelige 

 Arbejde med Oversættelsen af Luthers store Gathechismus. Naar 

 han ikke sendte Grundtvig sine Bøger fra denne Tid, kan det vel 

 have sin Grund i den Del, N. J. Holm havde i den første. At 

 træde op hos Grundtvig ved Siden af en Societetsforstander i 

 Brødremenigheden var jo som at vise et rødt Klæde. 1830 blev 

 et tungt Aar for Wexels, da hans Hustru døde 26de Marts, og 

 han sad igjen med sine 2 smaa Sønner. Det var tredje Gang, 

 et Dødsfald fik indgribende Betydning for hans aandelige Liv. 

 Vi tænker paa Moderens Død (1809) og Broderens (1812). Af 

 sin Fader synes han ikke at have været fuldt forstaaet. „Jeg 

 holder daglig mer og mer af Fader," skriver han, „jeg veed nok, 

 at han ikke seer det, og jeg kan heller ikke forklare ham det." 2 

 Han døde 23de August 1825 kort efter Wexels' første Barn. 

 Over Hustruens Død var han i Begyndelsen aldeles sønderknust. 3 

 Den bragte ham til bestandig at omgaaes med Dødstanker, og 

 det hinsidige stillede sig uden Afladelse for hans Sjæl. Hvor 

 mørkt og tungt alt stod for ham, har han dog kjendt, hvad det 

 betyder, at Herrens første Ord til de sørgende er: „vær frimodig!" 

 Han kastede sig ogsaa af al Magt over det Arbejde, der laa for 

 ham. Meget belejligt maa det have været, at Bogtrykker Grøn- 

 dahl opfordrede ham til at give en ny Oversættelse af Thomas 

 a Kempis. Det var jo netop baade Trøst og Arbejde for 

 ham i denne Tid. Aaret var den Augsburgske Gonfessions 

 Jubelaar, og var der ikke andre, som tænkte paa dette, saa 



1 Saaledes efter Wexels' Meddelelse i Brev til Sogneprest J. M. Han- 

 steen 3dje Novbr. 1827. Cand. theol. Hans Brun fortalte mig 1855 orn 

 dette Møde, hvad Wexels selv havde fortalt ham. Det gik saavidt, at 

 Grundtvig raabte i Heftighed: „Hvilken Snak!" — Man faar imidler- 

 tid huske paa, at Wexels dengang var en ung Mand. 



2 W. til Søsteren Louise Wexelsen 2den Marts 1825. 



3 Provst J. L. Debes' Meddelelse. 



