1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 35 



gjorde Wexels det, og som et Ord i rette Tid udsendte han et 

 lidet Skrift under Titelen: „Bekjendelsen, som Tiden ei om- 

 skifter." Bogen indeholder en kort Fremstilling af Gonfessionens 

 Tilblivelseshistorie eiter Stenersen og Rudelbach, nogle Breve 

 fra Luther og endelig en Afhandling af Wexels selv, der helt 

 igjennem revser den Ligegyldighed overfor Kirke og Kristendom, 

 der har fremkaldt en saa grov Uvidenhed om den lutherske 

 Kirkes Liv og Væsen, uagtet vi som Statsborgere efter Grund- 

 loven hører den til. Det gaar naturligvis aller mest ud over 

 Rationalisterne og den Dristighed, hvormed de sætter sine egne 

 Tankefostre i Guds Ords Sted o. s. v. Man kan kalde Bogen en 

 Bodsprædiken, og et strængere Alvorsord kunde ikke bæres ud 

 til Menigheden, men her er ingen Grædetone, og her tales lige- 

 saa skarpt om, hvad der er en Skjændsel for dem, der ejer og 

 bruger den sunde Fornuft, som om Synden mod Sandhedens og 

 Livets Gud. Man kan se, hvorledes han her ligesom har skrevet 

 sig ind i Frimodigheden. 



Bibelhistorie. 

 Wexels havde i dette sit Smertens-Aar endnu et Arbejde, 

 der maa have optaget ham i høj Grad. Hvis noget Savn har 

 været dybt følt, saa var det Savnet af en Bibelhistorie for Al- 

 mueskolen. Man havde Grøgaards Læsebog, og den var jo for- 

 træffelig til sit Brug, men Savnet af en virkelig Bibelhistorie 

 blev der lige fuldt. Regjeringen havde 10de Sept. 1827 henvendt 

 sig til Professor Hersleb i den for hin Tids Mænd nok saa 

 naturlige Tanke, at han og han alene var Manden til et saa- 

 dant Arbejde, efter at han tidligere havde leveret sin ypperlige 

 Bibelhistorie for de lærde Skoler. Biskop Bugge fik 12te Juli 

 1828 Forespørgsel om, hvorledes man hensigtsmæssigst skulde 

 tiivejebringe en Lærebog i Religionen. Det var Autoritetens 

 Tid. Man maatte gaa til de højtstillede, men af begge disse 

 Autoriteter tog man feil. Biskop Bugge var jo paa denne Tid 

 aldeles fangen af Brødremenigheden, og fra denne Kant havde 

 han ogsaa paa egen Haand hentet Horsters „Bibelske Historie", 



