1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 41 



skrænke sine mulige Medarbejderes Frihed ved at binde dem .til 

 de symbolske Bøger. Wexels havde ikke — som Grundtvig 

 vilde — ladet det blive nok med Trosbekjendelsen, da han 

 kunde tænke sig, at han kunde faa „Bidrag, hvis uchristelige 

 Grtmd ikke let efter Bekjendelsen lod sig vise, men hvis uchriste- 

 lige Aand og Structur dog var iøjnefaldende". Han havde i 

 Manuskriptet blot sat Skriften som Opbyggelsens Norm, men 

 havde „i sin Bekymring og Ængstelse sat de symbolske Bøger 

 til" i Korrekturen. „Det var ikke Vennerne, han vilde have 

 bundet ved tvungne Baand, men Fienderne, han vilde berøve 

 Skalkeskjul". Han tilføjer: „noget galt var der ifra min Side, 

 som jeg dog er vis paa finder Deres kjærlige Undskyldning". 

 Man ser i det lille Brev, hvor ængstelig han er overfor den store 

 Mester, og blev end Wexels altid en af de mest selvstændige 

 Disciple af Grundtvig, saa er det dog allerede nu tydeligt, at 

 han har Magten. Wexels sendte ham Tidsskriftets Iste Hefte 

 16de April 1833. Det er væsentlig udfyldt af ham selv dels ved 

 den originale Afhandling: „Ere vi ved Daaben indlemmede i den 

 ægte christelige Kirke?" — dels ved Oversættelser af Sartorius. 

 Man kan kalde denne Afhandling Wexels' første Optræden som 

 Grundtvigianer. Han troede nu, at han „havde fattet Grundtvigs 

 Anskuelse med Hensyn til Troesbekjendelsens og Daabspagtens 

 Betydning, som han fandt saa rimelig, saa naturlig, saa iøjne- 

 faldende sand, at han ikke havde kunnet andet end tilegne sig 

 den i det hele tåget". 



Vi vilde komme for langt, om vi skulde referere eller gjen- 

 give Indhold eller Tanker i den Mangfoldighed, Wexels har 

 skrevet, men lidt maa der jo tales, navnlig om et saa frem- 

 trædende Stykke som dette, der ingenlunde kan regnes til Wexels' 

 bedste Arbeider. Det heder her 1 : „De som ere døbte paa en 

 anden Tro end den ovenfor fremsatte [de 3 Artikler] er natur- 

 ligvis ikke virkelige Medlemmer af det Kirkesamfund, der er ind- 

 stiftet ved Daaben paa denne." Dette er stærkt. Vi ved ikke, 

 hvilke Prester der her sigtes til, eller hvilke Forandringer han 



1 Wex. Tdsskr. K. og T. I, 17. 



