1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 47 



iyldte dens Forfatter. En anden Bog fik ogsaa Betydning for 

 Wexels i hans Egenskab af Grundtvigianer, uagtet den heller 

 ikke har det mindste med Grundtvigianismen at bestille, nemlig 

 Forhandlingerne med Postrøveren og Morderen Martin Petersen 

 (1833). Denne Bog blev anmeldt af Lindberg, 1 og den skal 

 have skaffet Wexels den store Anseelse, hvori han fra nu af 

 stod i Grundtvigs Vennekreds i Danmark. 2 Det er ikke vor Sag 

 her at levere litterær Kritik, og en Bog som denne taler for sig 

 selv. Som et pastoraltheologisk Bidrag er den mønstergyldig 

 paa samme Tid, som den giver et klart Indblik i Wexels' pa- 

 storale Personlighed. „Jeg søger at bringe ethvert Menneske, 

 der betroes mig til Vejledning, til Selverkjendelse," siger han, 3 

 og her maatte vi standse med gamle Minder i Tanke. Dette, 

 som naturligvis i sin Almindelighed er fuldkommen ret, har i 

 alle Fald i enkelte Tilfælde bragt syge Mennesker til at blive 

 bange for ham. Han kunde blive siddende ofte lang Tid ved 

 en Sygeseng uden at sige et Ord, mens han ufravendt saa 

 Patienten ind i Øjnene. Han vilde ligesom aftvinge ham (hende) 

 et Ord og til dette knytte sin Samtale. Han kom, gjennem- 

 trængt af den Alvorstanke, at det gjaldt Liv eller Død, og det 

 var ikke her, han havde den Blidhed, der stundom kunde strømme 

 os saa velgjørende imøde fra hans Aasyn. Det har vel væsentlig 

 været der, hvor han fandt Syndserkjendelse og en bevidst Søgen 

 efter Jesus, at hans Sjælesorg bar den inderlige Trøst, for 

 hvilken han havde saa stort Ord. Wexels var altid istand til 

 at tale om aandelige Ting. Det synes, som det her var aldeles 

 ligegyldigt, hvem han talte med. Det kunde aldrig falde ham 

 byrdefuldt at gjøre et Lære- eller Livsproblem til Gjenstand for 

 Samtale. Det sidste gjælder vist ogsaa for en stor Del hans 

 Brevskrivning. Hans Lykønskningsskrivelser til Assessor Holst 

 paa dennes Fødselsdage er helt igjennem religiøse. Naar man 

 ikke vidste bedre, kunde man faa den Tanke, at Wexels intet 



1 Den nord. Kirketid. I, 497 (9 Trin. 1833). 



2 Saaledes meddelt af cand. theol. Hans Brun, der vel bedre end nogen 

 anden Normand var kjendt med disse Forhold. 



3 Forhandlinger med Petersen, S. 13. 



