56 D. THRAP. [No. 6. 



mellem „Hades", „Gehenna" og „Tartaros" („Djævlekrogen") 

 kunde ikke lade ham blive staaende ved den Tanke, at Svælget 

 er uoverstigeligt. Hvad der ikke er muligt for Mennesker, er 

 muligt for Gud, og Kristus var efter sin Korsfæstelse ikke blot 

 i Paradiset, men ogsaa i Fængslet og — beder det — „udførte 

 derfra saa mange, som annammede hans Ord". Det havde 

 været heldigt, om disse Ord ikke havde faaet Plads her, hvor 

 Muligheden af Omvendelse efter Døden ellers paastaaes efter 

 1. Pet. 3, 18, Mt. 12, 32 cfr. 5, 26 og 18, 34. Her er naturligvis 

 ikke Adgang for den Tanke, at de, der her i Verden har havt 

 Anledning til at høre Evangeliet, kan opsætte sin Omvendelse 

 til efter Døden, men den rige Mand i Luk. 16 ansees ikke for 

 at være ganske fremmed for enhver god Rørelse eller enhver 

 Gnist af Tro og Kjærlighed, hvad dog maa være Tilfældet med 

 dem, der er henviste til B jævelen. 



Wexels' Bibelforklaring er et for sin Tid fortrinligt Arbeide, 

 hvortil han havde en udmærket Hjælp i Olshausens Kommentar. 

 Wexels har visselig her forberedt sig ved sine Manuduktioner, 

 der væsentlig gik ud paa nytestamentlig Exegese, gjerne populær. 1 

 Han har her, som omtrent i alt sit Forfatterskab, vist sig som 

 den praktiske Theolog. Som et praktisk Hjælpemiddel for 

 Landets Prester og Theologer har Wexels tænkt sit store Arbeide, 

 hvoraf Joh. og Ap. Gj. udkom 1839, Rom. og 1. og 2. Kor. 

 1844. Her standsede Arbeidet — det var jo den ulykkelige 

 Kamptid — og først 10 Aar efter udkom de øvrige paulinske 

 Breve, hvormed Arbejdet sluttede. De exegetiske Studier havde 

 da tåget et Opsving ved Universitetet, og Theologerne brugte 

 ikke Wexels' Forklaring mere uden lejlighedsvis. Wexels havde 

 naturligvis ikke tænkt paa Theologer alene ved det i Sandhed 

 populære Arbeide, men vel ogsaa paa Landets Skolelærere i 

 denne Tid, da der endnu ikke var Seminarier. De mindre In- 

 stituter i Tønsberg og paa Toten var forlængst nedlagte. At 

 Verket er blevet til Velsignelse for mange af dem, tør man vel 

 antage. Provst N. C. Hald, der som Tugthusprest — til 1855 — 



1 Provst J. L. Debes' Meddelelse. 



