58 D. THRAP. [No. 6. 



leverer Ingen i vore Dage. Bedst ansaa jeg det derfor, om be- 

 meldte Bog kun med faa Forandringer beholdtes". 1 Udkastene 

 blev sendte til det theologiske Fakultet, men der kom ingen 

 Bedømmelse eller Udtalelse derfra. Da Fakultetet efter Herslebs 

 og Stenersens Bortgang bestod af J. F. Dietrichson, Chr. Keyser 

 og J. M. P. Kaurin, hvilke sidste i mange Aar havde været 

 Prester paa Landet, fik man et nyt Syn paa Vigtigheden af, at 

 Konfirmations-Bogen kom frem i en anden Skikkelse. Som 

 Theologer har de havt Øje for det uheldige i Fremstillingen af 

 Retfærdiggjørelsens og Gjenfødelsens Forhold til hinanden, og 

 som praktiske Mænd, der kjendte Tidens Krav, har de ogsaa 

 kunnet se, at der var andre Ting, som maatte bortskjæres eller 

 rettes. Kunde end Pontoppidans Bog synes antikveret, saa 

 havde det dog været saare tjenligt for Almuen, at den var der. 

 Man vidste derfor ikke, om der i det store og hele var Trang 

 til en ny Bog. Der kan maaske være Spørgsmaal om, hvor 

 meget Hans Hauge har udrettet — ganske bortseet fra hans 

 kirkehistoriske Betydning — men et er vel sikkert. Den Dyrkelse 

 af Pontoppidan, der maaske er det mest betegnende ved ham og 

 hans Venner, fik en overordentlig Betydning langt udenfor hans 

 Kreds. Pontoppidan blev over hele Landet lige til op i 1880- 

 Aarene staaende som en Helligdom, der ikke maatte røres. 

 Imidlertid havde man dog fundet, at der ved Siden af den gamle 

 kunde leveres en i Methode og Form omarbejdet Udgave. 

 De gode Mænd har nok forstaaet, at der ved denne Tid — 

 Slutningen af 1830-Aarene — fandt et stort Omslag Sted i de 

 sociale Forhold, og Kirken kunde ikke her blive staaende som 

 den, der holdt paa det antikverede. Det gik ikke an at lære 

 Hovedstadens dannede Gutter og Piger, at de begik Synd ved 

 at læse Ivanhoe og Kenilworth og Woodstock og Valdemar 

 Seier og Erik Menveds Barndom, — heller ikke at de skulde 

 sætte sig hen og græde over Synden, naar de saa sine Søstre 

 pynte sig til Grev Wedels Baller. Kulturbevægelsen i den Tids 

 Kristiania var sterk og kunde endog mærkes af Børnene. Den 



1 Lindbergs Maanedsskrift I. 413. 



