62 D. THRAP. [No. 6. 



Trondhjem, og derfor kaldte han Holm derop. Vi faar vide, at 

 Regjeringen (Statsraad Treschow) delte Biskop Bugges og Ambles 

 Ønske, og — Haugianerne selv, der var saa opsatte paa Brødrene, 

 havde af Frygt for Biskopen indvilget i hans Forslag. Holm 

 blev i Begyndelsen mistænkt for at være hentet op til Trond- 

 hjem for at faa dem til at falde fra Hauge, som endnu levede, 

 og gaa over til Brødrene. Man vilde examinere ham, om han 

 havde „Salighedsvejen ret i Hovedet", men dette lykkedes ikke. 

 Under en lang Samtale med Arnt Solem sagde Holm ham, hvad 

 han fandt betænkeligt hos dem: at man som Bevis paa Om- 

 vendelsen hos Begyndere forlangte, at de skulde prædike eller 

 — som de siger — „redde Sjæle fra Døden". Solem sagde, at 

 han i Stilhed arbejdede imod dette Væsen uden at vække Strid, 

 og Holm tilføjer, at det visselig er en stor Opgave i „denne 

 uvidende, enthusiastiske, men vel menende Skare". Mange 

 gamle Mænd røbede megen Selverkjendelse, men havde i sine 

 Udtryk mange Underligheder, saa Enhver, som ikke kjendte 

 Mystikerne, maatte tro, det var noget forvirret Tøj. Man maa 

 i det Hele hos disse Folk være opmærksom paa ejendommelige 

 Udtryk fra Arnd, Pontoppidan o. s. v., naar man ikke vil støde 

 dem. Helst bør man tale med dem i Exempler, da de saa ikke 

 har let for at anbringe Sofismer. Holm maatte faa Agtelse for 

 dem som Folk, der vilde frelses — om end ad Omveje. Fri- 

 villig udsætter de sig for Verdens Spot, deler med Fattige og 

 giver store Summer ud til Skrifter. Ellers er de som de alminde- 

 lige Methodister, men har det store Fortrin, at de holder fast 

 ved Sakramenterne som hellige Mysterier. Biskop Bugges Bibel- 

 læsninger og hans Missionsblad havde virket mere paa dem, 

 end han og de selv troede. Holms Virksomhed for at faa op- 

 rettet et Brodresocietet i Trondhjem vedkommer os ikke her. L 

 Der blev gjort et Forsøg med Indkaldelse af Marcus Winde- 

 kilde, en meget dygtig Mand, men mod ham stillede Haugia- 

 nerne sig mere mistænksomt. Han siger' 2 : „At tale meget om 

 Religionssager gjælder hos Haugianerne for en høj Grad af 



1 Herom i Festskriftet til Professor Dr. L. Daae 7 Dcbr. 1904, S. 35 ff. 



2 Indberetning for 1823 (Arkivet i Herrnhut). 



