68 D. THRAP. [NO. 6. 



fandt Modstanderne en Breche at kaste sig ind i. 1 Hele Bogen 

 er Kjærlighedens Tale, og Kristi Nedfart er for Wexels Kjær- 

 lighedens Besøg i Aandernes Rige, og naar han vil danne sig 

 en Forestilling om dette, maa han komme til Tanken om Evan- 

 geliets Forkyndelse — til Frelse for dem, som modtager det og 

 til Dom for de gjenstridige. Vi kjender her Grundtvig igjen: 

 „Naar var Ordets Tjenere . . . flittigst til at lade deres Lys 

 skinne i Mørket, . . . naar, enten i hine ældgamle Dage, da 

 man troede, at Evangeliet blev forkyndt for de døde, eller i senere 

 Tider, da man ubarmhjertig og uchristelig brød Staven over alle 

 dem, der ej havde den Lykke paa Jorden at høre og kjende det 

 velsignede Navn, som er det eneste, hvori Mennesket kan frel- 

 ses?" 2 — Denne Lære er Wexels en Hjertesag, og i Bogen vil 

 han først og fremst tale til Hjerterne. Det er Kjærligheden til 

 Hedningernes Millioner, han vil vække hos Menigheden og der- 

 ved føre den ind i en mildere Betragtning. Heraf vel ogsaa 

 Kjærligheds-Sproget, Prædiken-Sproget, hvori han bærer den for 

 ham saa vigtige Sag frem trods alt, hvad der har sat sig fast i 

 Folket. Det er ganske vist, at det er et blot og bart menneske- 

 ligt Indfald, at Kristus nedfor til den evige Ild og prædikede 

 Dom over Djævelen og hans Engle, men det tilhører nu Kingo 

 og Pontoppidan, vor Almues 2 Dogmatikere, saa urigtigt som 

 det er, og i Befolkningen havde det sat sig fast. Paa den anden 

 Side stod Evangeliets Prædiken i de dødes Rige fast for Wexels, 

 der her mente at have uomstødelige Beviser, og saa indtraadte 

 for ham Bekjender-Pligten, den han naturligvis opfyldte uden 

 Hensyn. Man maa sige, at det er en Mangel ved hans Theo- 

 logi, naar han slog fast en Sætning, hvorom der kunde strides, 

 og det er en Mangel ved hans Syn, naar han vurderede Menig- 

 hedens Interesse i denne Sag for ringe. 



Det var eiter Ytringer af Wexels i 1860 3 hans Tanke kun 

 at levere et Referat af Kirke fædrenes Vidnesbyrd i denne Sag, 



1 Cfr. E. Tønnessen: Kogle Bemærkninger til Forsvar for Pontoppidans 

 Forklaring o. s. v. Stavanger 1847. S. 69. 



2 Søndagsbog III, 222 (Iste Udg.), cit. hos Wexels i Aab. Erkl. S. 69. 



3 Til Provst P. Blom, der meddelte mig det 1903. 



