70 D. THRAP. [No. 6. 



Olaus Nielsen. 



Brattens Bog var det giftigste af alt det, der udkom i 

 Brochurer mod Wexels, og det har kun slaaet alt for godt an, 

 naar han beskylder de værdige Forfattere for at have den onde 

 Hensigt at berøve de Enfoldige Sandheden og Saligheden, for at 

 de kunde gjøre Vejen til Himmelen bred og let for Verdens 

 Børn — de fine. Det er let at forståa, hvad Virkning et saadant 

 Angreb paa et dogmatisk Arbejde maatte have paa den Almue, 

 der saa sig truet paa sin Helligdom, disse trofaste Kirkegjængere, 

 som med alt, hvad der for dem var prædiket, egentlig aldrig 

 havde hørt andre end Pontoppidan og Kingo. Det var kun 

 Brattens Bog, der forelaa, da Tannæs og Kaurin udsendte sine 

 Modskrifter. Kaurins Bog, „Nogle Ord til den norske Kirke", 

 var det betydeligste af disse to Arbejder, men den maa vist 

 kaldes forfejlet med sin dogmatiske Bevisførelse, der bliver svag 

 nok i Spørgsmaalet om Nedfarten, hvor Ordet „Evangeliet" ikke 

 kan siges at være tåget af den hellige Skrift. Det er Biskop 

 Kaurin ganske ligt dette, kun at gaa efter, hvad der for ham 

 stod som det dogmatisk rette uden alle Hensyn til det hensigts- 

 mæssige. Frygtløshed var ham alle Dage karakteristisk. Han 

 kjendte Bønderne bedst af de 3 Medarbejdere, men modig, som 

 han var, beregnede han ikke Modstandernes Styrke. Hans Bog 

 har dog ligesaa lidt som Wexels' „Aaben Erklæring" været 

 uden Frugt. De fandt begge Indgang i de dannede Kredse og 

 blev læste af mange, der ved dem kom til større Klarhed. 



Samtidig med Bratten fremstod den hidtil lidet bekjendte 

 Olaus Nielsen paa Fredrikshald, en af den norske Menigheds 

 interessanteste Personligheder. Han var født 1810 og mistede 

 2 Aar gammel sin Fader, der var Sømand. Hans Hjerte havde 

 altid været vendt til Gud, hans Væsen var stille, og han søgte 

 at behage Gud ved sit Liv og sin Gjerning. 1834 fik han læse 

 Speners Forklaring, og ved en blind Pige, Kari Romskogen, fik 

 han nyt Syn paa „de hellige", som han hidtil havde holdt for 

 Sværmere. Omskiftelsen fra Mørke til Lys skede hos ham i et 

 Øjeblik, og han blev nu en ivrig Bibellæser, men læste ogsaa 



