78 D. THRAP. [No. 6. 



med en vis Ringeagt som den, der ikke kunde kaldes en Kirke- 

 mand, men vel en ivrig Statskirkemand — men han havde 

 stor Tro paa Muligheden af dens Reform — nedenfra. Han 

 arbejdede meget for Oprettelsen af Menighedsraad og mente heri 

 at finde en kraftig Begyndelse til Kirkelivets Udfoldelse. 



Her var det langt fra, at 0. Nielsen kunde følge, da han 

 jo aldrig vilde indrømme Verdens Mennesker (o: ikke vakte) 

 nogen Del eller Stemme i Kirkens Anliggender, men det faldt 

 endnu hverken ham eller nogen af hans ind at rejse Opposition 

 mod Johnson, der jo var deres Bundsforvandt mod Wexels, den 

 store Fiende. 



Reformer ud fra Menigheden har neppe nogensinde havt 

 Wexels' Sympati, og han holdt sig udenfor alle Forhandlinger 

 om disse. 



Det synes, som om Prestemødet paa Fredrikshald har havt 

 den Virkning paa Olaus Nielsen, at han begyndte at behandle 

 Wexels lidt pynteligere. Han fik ogsaa en Medarbejder i Tho- 

 mas Thomassen, der for det meste kun behandlede de gamle 

 Anker mod den omarbejdede Forklaring o. s. v. og i samme 

 Retning, men paa en lemfældigere Maade. I denne Frygtens 

 Tid var der mange, som mente, at gamle John Haugvaldstads 

 Død (31te Dcbr. 1851) vilde bidrage til at fremme Spliden og 

 Løsrivelsen fra Kirken hos en eller flere Fraktioner af „de op- 

 vakte". Man mente, at det især var ham, der ved sin Anseelse 

 har hindret saadant og holdt Baandet nogenlunde sammen. 1 

 Olaus Nielsen vedblev at skrive, men havde nu meget andet at 

 tænke paa. Han traadte i Forbindelse med Elling Eielsen, 

 og dette varslede ikke godt. Samme Dag — 25de Juni 1852 — 

 som hele Kristianias Befolkning tog Del i det herlige Møde med 

 Studenterne fra Upsala, og en stor Procession af Hovedstadens 

 Arbejdere med den grundgode Kirkemand Honoratus Hal- 

 ling som Talsmand hilsede de unge svenske Brødre, — holdtes 

 i Vardal et Protestmøde mod den omarbejdede Forklaring af 

 Folk fra 17 Prestegjæld — der siges ikke hvor mange. De 



1 W. A. Wexels til C. L. P. Wulff 4 /s 1852. 



