1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 83 



Der gik et Aar hen, og Uroen tog til. I Bergen holdtes i 

 Juli 1852 Missionsselskabets Generalforsamling, og der var frem- 

 mødt en Mængde af Olaus Nielsens Tilhængere. Efter General- 

 forsamlingen blev der holdt et stort Prestemøde, og her blev 

 Sammenkaldelse af en Kirkeforsamling det Thema, der optog 

 den hele Tid. Professor Kaurin var Dirigent, og den ellers saa 

 frygtløse Mand synes at have tabt Modet. Ellers var G. John- 

 son, Lammers og J. L. Brun de mest fremtrædende paa Mødet, 

 der fik sin store Betydning ved det Venskab, her stiftedes mel- 

 lem de 2 første. Man sparede her ikke paa Ord: Man ansaa 

 det for et Livsspørgsmaal for den norske Kirke, hvis Gemytterne 

 skulde stilles og Opløsning forebygges. Det blev besluttet at 

 indsende et Andragende, der blev forfattet af Kaurin, Johnson 

 og Sven Brun. Man havde ønsket det indleveret direkte til 

 Kong Oscar I, der Sommeren 1852 opholdt sig i Kristiania, men 

 man fik det ikke færdigt, og man kunde ikke tænke paa saa- 

 dant under Sorgen over Prinds Gustavs Død. Det blev først 

 31te Dcbr. 1852 indsendt til Kirkedepartementet, hvorfra det 

 aldrig kom ud. 1 Behandlingen af denne Sag blev fortsat paa 

 Prestemødet i Kristiania 2den — 3dje Febr. 1853, hvor man slut- 

 tede sig til det bergenske Andragende og indsendte et hertil 

 svarende 15de Marts 1853. Smaalenspresterne holdt Møde paa 

 Moss og kom til lignende Resultat, men i Drammen (8de Febr. 

 1853) gik det anderledes. Her optraadte Gislesen og paaviste, 

 at vi havde meget i vore kirkelige Forhold at — glæde os ved. 

 Han fandt Forandringerne i Lærebogen saa nye, at de ikke 

 endnu kunde optages til Diskussion i en større Forsamling af 

 den Natur, som her var paatænkt. I saadanne Forsamlinger 

 viser det sig ogsaa ofte, at enkelte Mænd eller enkelte Partier 

 og — ikke Sandheden vinder Sejer. Han mente, at man tæn- 

 ker bedre over Trossandheder i sit Studerekammer. — Det var 

 Gislesens Fortjeneste, at han kunde paavise, at Kirken var en 

 saa fast Bygning, at den kunde staa for en Storm. — Johnson 

 har paa sin Side havt det skarpe Syn paa Kirkens Brøst — 



1 Det er trykt i Theol. Tidsskr. f. d. n. K. V, 177 ff. 



