92 D THRAP. [No. 6. 



Tidsforhold, da Politik fyldte alle Hjerner, og politisk Had var 

 en Magt, der forgiftede baade Samfundet og de enkelte Mænd. 

 Det var en Tid, da alle blev revne med, og — ingen Mand i 

 det 19de Aarhundrede har vel været mere upopulær end Stats- 

 minister — fra 1841 Statholder — Severin Løvenskiold i Aarene 

 1836—42. Man lærte naturligvis snart at bedømme den gamle 

 Hædersmand retfærdig, men nu var Tiderne haarde for ham. 1 

 Der var vistnok Ingen, som kjendte til, hvad Løvenskiold vidste 

 — at det var udenlandske Forhold, der bragte Kongen til at 

 opløse Storthinget 1836, og at Løvenskiold ved at underskrive 

 rent ud ofrede sig, at ikke de konstitutionelle Former skulde 

 krænkes — men der var dog mange, der stillede sig ved hans 

 Side. Det indrømmes endog fra den mest fiendtlige Kant, at 

 der var mere end en Mening om Storthingets Opløsning, og det 

 anføres, fordi man tror her at finde Knuden i Angrebene paa 

 Hesselberg. 2 



Her er vi da ogsaa ved et Knudepunkt i Wexels' Historie. 

 Det viser sig fra hans tidligste Ungdom, at han har været med 

 i Kammeratliv, og gjennem hele sit Liv har han fulgt med i det 

 politiske, og naar han fra sin Ungdom af var stærkt bunden til 

 de konservative Anskuelser, maa han her have havt en Støtte i 

 N. J. Holm, der i sit Missionsblad No. 16, 1831 drager til- 

 felts mod „den Indbildning, ifølge hvilken Enhver troer sig kaldet 

 til at speculere over Regjeringsanliggender, have Øie med Be- 

 styrelsen o. s. v. Den Idee, at Alle skulle regjere Alle, er en 

 Hjernesygdom, der mere end nogen anden Ting er skikket til at 

 dræbe al aandelig Sands." . . . Dette har upaatvivlelig været 

 Wexels' Mening, som han udtrykker paa anden Maade i Klager 



1 Cfr. J. H. Vogts Optegnelser S. 157 o. m. fl. St. Vi har læst Breve 

 fra Statholder Løvenskiold til daværende Storthingspræsident Soren- 

 skriver S. A. W. Sørenssen, der viser, hvor dybt Løvenskiold følte det 

 tunge i den Stilling, hvortil 'Kongen havde tvunget ham ved at true 

 med Udnævnelse af en svensk Statholder, som man for enhver Pris 

 maatte undgaa. Brevene, der for flere Aar tilbage blev mig leverede 

 af Statsraadinde Sørenssen, opbevares nu i Rigsarkivet under Forsegling. 



2 „Statsborgeren" 1836 No. 17 — synes at være af Henrik Wergeland. 



