1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 93 



over den store Indifferentisme, hvori Folk maa antages at være 

 udenfor enhver Tanke om, hvad Kristendom er. 



Wexels lagde her megen Skyld paa den stærke politiske 

 Interesse, som optog Gemytterne, og her var jo Skyggesiderne 

 ikke vanskelige at faa Øje paa i „Nationalbladets" og Stats- 

 borgerens" Dage. 



Det var nok gjennemgaaende hos den Tids Embedsmænd, 

 at de hang ved sine danske Minder, og disse kunde da bringe 

 dem nær til Tanken om den faderlige Regjering og ganske 

 over paa Kongemagtens Side med et mer eller mindre frem- 

 trædende Had mod Oppositionen, — eller de kunde vække deres 

 Had mod Sverige og gjøre dem til de mest glødende Oppositions- 

 mænd mod Kongen. Wexels hørte naturligvis til de første, og 

 hvor lidet man end kan tænke sig noget Had i hans Hjerte, 

 kan jjog neppe hans Følelser overfor den Tids Opposition have 

 været blide. At de op igjennem 1830-Aarene, da den fik mere 

 og mere Magt, har tiltaget i Styrke, kan bl. a. sees af, at Ven- 

 skabet med den blide og fromme Assessor Holst kjølnede, 

 medens han fjernede sig ganske fra Hesselberg. Man kan for- 

 ståa, hvad Wexels et Sted siger, at han havde megen Møje 

 med de „Religiøs-politiske Betragtninger", han udgav 1837. Det 

 var et Modstykke til Hesselbergs Bog om „Christelig Liberalisme". 

 Man kunde fristes til den Tanke, at Wexels ved denne Bog er 

 kommen udenfor sig selv. Man vil overalt finde ham optræ- 

 dende som Prædikant og Vidne. Ogsaa i theologiske Afhand- 

 linger optræder han væsentlig i denne Egenskab. Den mangler 

 heller ikke her, hvor ellers den rolige theologisk-filosofiske Be- 

 handling af de paagjældende Spørgsmaal er fremherskende. Til 

 Republikens Ophøjelse fik man Bibelen indrettet paa sin Vis, og 

 her var da et Felt, hvor Wexels, kunde møde med den Over- 

 legenhed, som rige Kundskaber og ærlig Sandhedssøgen giver. 

 Som Welhaven saa herligen havde fremholdt Gudstjenestens 

 fredfulde Stilhed og Prestens tjenende, ydmyge Alvor som det, 

 der ikke taalte lidenskabelig Behandling af profane Gjenstande i 

 Guds Hus, saa holdt Wexels Gudsordet oppe som det, der var 

 for højt og helligt til at lade sig behandle og bruge som et 



