1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 107 



og samle Venner om Wexels. Vi tør maaske i Steensrud og 

 Ole Vig have Hovedmændene i de forberedende Forhandlinger 

 om Indførelsen af Wexels' Salmebog i Vor Frelsers Kirke, der 

 fandt Sted i Begyndelsen af 1852. I et Møde af Menigheds- 

 lemmer — der skal have været henimod 50 — ved denne Tid 

 besluttede man at andrage om Tilladelse til at benytte Wexels' 

 Salmebog i Vor Frelsers Kirke ved Siden af den evangelisk- 

 kristelige. Om dette var bleven tilladt, vilde jo den evangelisk- 

 kristelige Salmebog paa en lemfældig Maade være bragt ud af 

 og Wexels' ligesaa lempelig bragt ind i hans Kirke. Professor 

 Kaurin, der skulde være Talsmand for dette Andragende, ud- 

 førte sit Hverv saa forsigtig som muligt. Hans 2 Artikler om 

 Sagen indeholder væsentlig Brandt og Helvegs Kritik over den 

 evang.-kristelige Salmebog og en kort Anbefaling af Andragen- 

 det. Den praktiske Ulempe, der vilde opstaa, naar man maatte 

 tåge 2 Salmeboger med i Kirken, kunde efter Professorens Me- 

 ning hæves derved, at der for Kirken anskaffedes 6 — 800 Explr. 

 af Wexels' Salmebog til Menighedens Brug. Kaurin var et 

 Slags neutral Størrelse her. De erklærede Grundtvigianere 

 — Steensrud, Vig — kunde ikke tåge Ordet, for at det ikke 

 skulde opfattes som en Partimanøvre, men Kaurin havde sin 

 Professorstilling og sin store Anseelse inden Gejstligheden at 

 sætte ind. En heldigere Talsmand kunde man forsaavidt ikke 

 faa. men hans Stilling var meget vanskelig. Det synes, som 

 om han i Fortvivlelse over den gamle Salmebog har tænkt sig, 

 at ethvert Middel til Befrielse maatte gribes, og det saa snart 

 som muligt. Om dette kunde han tale, medens hans kritiske 

 Svaghed og hans inderlige Venskab med Wexels forbød ham at 

 underkaste hans Salmebog nogen skarpere Prøvelse. At Kaurin, 

 der ofte underholdt sig med Welhaven, i de 10 Aar, som var 

 hengangne, siden den første Samling saa Lyset, har faaet Syn 

 for Mangler ved Wexels' Salme-Bearbejdelser, kan der neppe 

 være Tvivl om. Imidlertid var Biskop Kaurin ikke nogen skarp 

 kritisk Aand. 



Om ogsaa Kaurin havde været aldrig saa fast i Troen paa 

 den Sag, hvis Talsmand han var bleven, maatte det næsten 



