112 D. THRAP. [No. 6. 



Dissenterloven. 



I sin Bog om Wexels har Mau 1 overmaade vidtløftig be- 

 handlet, hvad vi kunde kalde Religionsfrihedens Udviklingshistorie 

 i Norge, og da vi jo kun har med denne at gjøre, forsaavidt 

 den angaar Wexels, kan vi her fatte os i Korthed. Det er be- 

 kjendt, at Sætningen: „Alle Religionssekter tilstedes fri Religions- 

 øvelse" oprindelig stod i Grundlovens § 2, men — en uopklaret 

 Gaade — ikke kom med i det renskrevne Exemplar paa Eidsvold 

 og heller ikke i Grundloven af 4de Nvbr. 1814. Der blev ikke 

 tænkt paa disse Ting før 1833, da Bønderne mødte i et ual- 

 mindelig stort Antal paa Storthinget. Det var Uelands første 

 Storthing. Her fremkom et Forslag om Ophævelse af Forord- 

 ningen af 13de Januar 1741 (Konventikelplakaten), men det blev 

 henlagt. 1836 fremsattes et lignende Forslag, som gik igjennem. 

 Man forlangte gejstlige og verdslige Autoriteters Erklæringer, der 

 samtlige paa en nær — Biskop P. 0. Bugge — var imod ube- 

 tinget Ophævelse. Paa Storthinget 1839 blev Beslutningen gjen- 

 tagen, men ikke sanktioneret. Regjeringen havde nu overdraget 

 Højesteretsassessor Claus Winter Hjelm at udarbejde et Forslag 

 til Lov om Grændserne for Religionsfriheden. Dette forelaa 

 21de Maj 1840 og var et fortvivlet Arbejde, hvorom der er 

 meget at læse i den Tids Aviser. 2 Hjelm var fra Ryfylke og 

 maa fra sit Hjem have medbragt stærke Fordomme mod Haugi- 

 anere og andre, som han med disse urettelig karakteriserer som 

 „Sekterere". Naar han skriver om dem, er det altid mere som 

 Aktor end som Dommer. Forslaget blev overgivet en Komite, 

 hvori Wexels blev Medlem med Professor J. F. Dietrichson 

 og Sorenskriver S. A. W. Sørens sen. Det var første Gang, 

 man henvendte sig til Wexels i et administrativt Anliggende. 

 Om det havde sin Grund i, at man kjendte ham som Talsmand 

 for Religionsfrihed, eller i, at han var den eneste Hovedstads- 

 prest, der kunde bruges, faar slaa derhen. Kommissionen skulde 



1 Mau S. 164-211. 



2 Se ovenfor S. 71. Det blev især ilde medhandlet af L. K. Daa i 

 -Granskeren" i en Række Nrr. 



