1905.J WILHELM ANDREAS WEXELS. 131 



P. A. Jensen i Kateketik, Institutbestyrer Hartvig Nissen i 

 Pædagogik og L. M. Lin dem an i Musik. — Paa denne Maade 

 gik det i 2 Aar, men Sommeren 1851 frasagde Kaurin og 

 Wexels sig sine Poster. Det havde vist sig, at her maatte en 

 Maud til, der kunde opofre sig ganske for Gjerningen. Man 

 foreslog Andreas Grimelund, resid. Kap. til Ullensaker, og 

 han erklærede sig villig til at overtage Undervisningen i Homi- 

 letik, Liturgik og Pastoraltheologi fra Iste Januar 1852. Pastoral- 

 seminariet kom nu ind paa det 3dje Stadium. Som vi fra det 

 Iste har Motzfeldts „Kirkeret", saa har vi fra det andet et her- 

 ligt Minde i Wexels' „Pastoraltheologi". 



Pastoraltheologi. 



Da Wexels blev anmodet om at foredrage Pastoraltheologi 

 ved Seminariet, var hans Anseelse paa det højeste. Vi skal til- 

 lade os at anfore, hvad man nu tager med Ro i det tyvende Aar- 

 hundrede, men som i Midten af det nittende var en betydelig 

 Ære og Hæder. Da St. Olafsordenen blev stiftet 1847, var det 

 bestemt, at den skulde tildeles en Biskop og to Prester. Der 

 var intet Øjeblik Tvivl om, at Wexels maatte være den ene af 

 disse. Alle, der her kunde have en Mening, ansaa ham for 

 Landets første Prest, samtidig med at han var den mest for- 

 kjætrede, forhadte og forfulgte af dem alle. 1848 var han med 

 en sjelden Enstemmighed valgt til Biskop, hvad han ikke vilde 

 være. Hvis nogen Guds Tjener har havt et tydeligt Syn paa, 

 at hans Kald og Gjerning var at prædike og ikke at administrere, 

 saa er det Wexels. Han vidste sig i den Grad anlagt paa det 

 pastorale, at han end ikke vilde være Sogneprest for den Menig- 

 hed, han i over 30 Aar havde betjent, da han heller vilde bruge 

 Tiden i Studereværelset end paa Kontoret. Wexels havde kun 

 søgt et eneste Embede — det resid. Kapellani ved Frue Kirke i 

 Trondhjem 1833 — som han ikke fik. Siden har han neppe 

 nogensinde havt Lyst til andet Embede end det residerende 



