1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 135 



Med Hensyn til den kirkelige Anskuelses historiske Grund- 

 vold har vi seet, 1 at Wexels lige fra Begyndelsen ikke var stærk 

 i Troen, og han blev det aldrig. „Jeg indser ikke" — siger 

 han 1849 2 — „hvorior Symbolet ikke fra Begyndelsen skulde 

 kunne have lydt som nu, — men Anskuelsen kræver kun, at 

 Trosbekjendelsen er identisk med den oprindelige", og endnu i sit 

 Livs Aften — 1863 — indrømmer han, at det med Rette er 

 bemærket, at om Trosbekjendelsens Oprindelse og apostoliske 

 Ægthed kan man videnskabelig tvistes til Dommedag. An- 

 skuelsen stod for ham som en Samvittigheds- og Salighedssag 

 og intet andet, 3 og den blev da naturligvis bestemmende for 

 hans dogmatiske Opfatning — fra Daaben til Sakramentbegrebet 

 og fra dette til Husholder-Embedet, Trenergjerningen med Ordet 

 og Sakramentet. Han mente ogsaa med sine Meningsfæller at 

 have Fasthed i Stade, Klarhed i Udsigten over den hele Kirke, 

 klarere Lys over de hellige Skrifter, dem han aldrig havde elsket 

 saaledes som, efter at han fik Synet paa Bekjendelsen som 

 Skrifternes Tolk. Han havde ogsaa faaet nyt Syn paa Livet og 

 maatte holde Kirken aaben for mange og meget, som Pietisme 

 eller Orthodoxi maatte udelukke, Og det naturlig menneskelige 

 maatte for ham faa mere Betydning. Her kommer endnu et 

 vigtigt Stykke til: Bekymringerne med Hensyn til Skriften, Be- 

 visligheden af denne eller hin Bogs Ægthed, forsvandt — sam- 

 tidig med, at den gammeldags orthodoxe Opfatning af de hellige 

 Skrifter herskede ved Universitetet, hvor man til Yderlighed an- 

 strængte sig for overalt at paavise Overensstemmelse. 



Naar nu Wexels (1849) fik sig overdraget det skjønne 

 Hverv at foredrage Pastoraltheologi for Kandidaterne, maatte 

 Retningen for ham være given. Han maatte med Forkjærlighed 

 dvæle ved Presten som tjenende i Herrens Hus med Ord og 

 Sakramente, naar hans Kald var at være Kristi Sendebud, den 

 hellige Aands Medarbejder til Menighedens Opbyggelse, og hans 

 Virksomhed maatte være at vække og opholde et med Kirken 



1 Se o. S. 42. 



2 Theol. Tidsskr. 1849, S. 543. 



3 Kirkeligt Folkeblad 1863, S. 81. 



