1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 139 



afgjort sejerrige paa det litterære Omraade, og at han ikke er 

 istand til at fjerne Modstandernes Indvendinger, men ved saa- 

 dant Spørgsmaals Besvarelse maa Livet have en Stemme med. 

 Redactionen (C. J. Brandt og Ludvig Helveg) paaviser, hvor- 

 ledes Wexels med hele sin Sjæl har levet sig ind i Kirkens 

 Skikke og ejendommelige Forhold. 1 At Wexels' Synsmaade har 

 ført ham ind paa Liturgikens og Homiletikens Omraade, er hver- 

 ken her eller andensteds anført som en Fejl, men tør maaske 

 for en Del hænge sammen med Wexels' videnskabelige Anlæg. 

 At holde skarpt ud fra hinanden, hvad der kan have en vis 

 — som her meget stærk — Sammenhæng, har neppe været 

 Wexels' Sag. 



Naar Grimelund nævner dette uden at regne det til Fejl, 

 er der andet, der for denne Anmelder 2 staar som en Mangel, 

 nemlig Ufuldstændigheden i Afsnittet om den specielle Sjælesorg. 

 Vi skal hertil først bemærke, at Biskop Grimelund havde faaet 

 sin Opdragelse i Brødremenigheden, og en Forkjærlighed for 

 denne fulgte ham gjennem Livet. Han skrev ogsaa i en Tid 

 (1854), da „den private Sjælesorg" var blevet et Slags Stikord 

 mellem de theologiske Studenter. „Vækkelse" laa i Luften, og 

 de unge Theologers Fremtidstanker samlede sig om dette Begreb. 

 Derfor var Absolutionen og Skriftemaalet et af de mest yndede 

 Forhandlingsthemata. Her krævedes Vækkelse, og denne stod 

 for mange som — maaske det eneste — Formaal for den private 

 Sjælesorg, da man ansaa det givet, at man overalt stod for de 

 døde Skarer. Her har Wexels aldrig været med, eller han har 

 seet Tingen paa en anden Maade, idet han har skjænket det 

 naturlige Menneskeliv en ganske anden Plads i Sjælesorgen, end 

 man dengang tiltænkte det. At „ bevare den aandelig frie 

 Rørelse i Husholdergjerningen" stod for ham som overalt paa- 

 krævet; men da vidste han ogsaa, at man gjennem Forhold i 

 det naturlige Menneskeliv stundom snart, ofte først efterhaanden 

 kunde komme Sjælene nærmere og handle med dem om Salig- 

 heden og Guds Rige. 



1 „Dansk Kirketidende" 1853. S. 418. 



2 Monrad og Hjelm : „Tidsskr. f. Videnskab og Litteratur" 1854-55. S. 122 ff. 



