156 D. tiirap. [No. 6. 



høre, at han var en vennesæl Karnmefat, der kunde være meget 

 gemytlig i de smaa Studenterkredse, * hvori han jo hørte til de 

 begunstigede, da han havde sin Fader i Byen. I sin Hustru 

 havde han været glad, fra hun var Barn, og denne tidlige Ung- 

 domskjærlighed har visselig bidraget til at lyse op for ham i 

 Livet og lette det Mørke, der ofte truede med at overvælde ham. 

 Han turde ikke regne sig til de ømme og kjærlige Gemytter, 

 men følte sig dog altid dragen til Mennesker, — mest naturlig- 

 vis til hende, der skulde blive hans Brud; men saa kunde han 

 ikke engang betragte denne Kjærlighed uden Mistanke om dens 

 Renhed og Ægthed. Mod Mængden af Mennesker fandt han sit 

 Hjerte koldt, mod enkelte endog bittert. 2 Det sees ogsaa, at 

 han i sin Ungdomskjærlighed har havt sin Kamp og Møje. Det 

 har visselig drejet sig om Bekjenderpligten, hvor Wexels tidlig 

 kan have faaet sin Opfatning styrket ved den herrnhuttiske 

 Kreds, medens den unge Hustru, efter alt, hrad^ der foreligger, 

 maa have havt imod de Livsformer, hvori Bekjenderpligten her 

 traadte frem. Hun kunde ikke taale, at Samtalen i Selskaberne 

 altid skulde dreje sig om aandelige Ting; men hun var ikke det 

 mindste bange for at betro sine Tanker herom til Papiret, da 

 det synes, som om Wexels engang har tåget hendes Uvilje mod 

 saadan Samtale for Hjertekulde overfor ham selv. 3 Der gives 

 Tider hos tungt nedbøjede Alvorsmænd, da Munterheden om- 

 kring dem kan blive irriterende og stundom gjøre betydelig 

 Skade, men Wexels' Hustru maa have været en stærk Kvinde, 

 netop en saadan, som han trængte til. Har han til en Tid havt 

 Tvivl om, hvorvidt hun kunde bringe sig selv i Harmoni med 

 hans Anskuelser og Livsopfatning, saa har han i sin korte 

 Ægtestand lært at øve Kritik over sig selv og at glæde sig i sin 

 Hustrus Livlighed. Hendes tidlige Bortgang maa have været 

 det „Knæk, hans Liv engang havde faaet, som Intet kunde hæve, 

 og som bragte mange, mange Sorger til at hvile paa dette Liv, 



1 Provst J. L. Debes' Meddelelse. 



2 Wexels til Søsteren Louise Wexelsen 1823. 



3 Herom i et Brev fra hende til Wexels, udateret, men fra 1822 (Univ. 

 bibl.). 



