1905.] WILHELM ANDREAS WEXELS. 163 



han selv, der var meget musikalsk, vilde overvære Koncerten, 

 om han fik Tid. Flere Aar senere, under den stærke pietistiske 

 Bevægelse, kom en ung Student til ham. Han var fint opdragen 

 og en flink og ivrig Dandser, og nu kom han til Wexels og 

 forelagde ham sin Bekymring i Bal-Kapitlet. Wexels sagde 

 kort og skarpt: „Morer det Dem at dandse?" — „Ja, desværre!" 

 — „Saa dands! saalænge det morer Dem, men naar det ikke 

 længer morer Dem, saa maa De endelig holde op!" 1 



Allerede 1831 havde Wexels udtalt sig kritisk om Haugia- 

 nerne, 2 og 1839 bliver hans Dom over dem haardere. 3 Der var 

 opstaaet indbyrdes Uenighed mellem dem, aandelig Sløvhed 

 blandet med afgudisk Vedhængen ved Hauges Ord og Meninger, 

 grov Egenretfærdighed, Fastholden ved Ceremoni-Tjenesten, me- 

 dens Livet var borte, og saa en heraf flydende hovmodig Dom- 

 men over andre. Det kan efter dette neppe være rigtigt, naar 

 Biskop Bang skriver, 4 at Wexels i lang Tid stod i Forbindelse 

 med Haugianismens ledende Mænd, men at dette intime Forhold 

 blev afløst af Mistillid paa Grund af Striden om Pontoppidans 

 Forklaring (1843). En Lærer, der udtaler saadanne Domme som 

 Wexels i 1831 og 1839 over Haugianerne, vilde disse ingen- 

 lunde holde sig til i aandelige Sager, om de end kunde omgaaes 

 ham selskabelig, og det har saaledes været forbi mellem dem 

 længe før Forklaringen og den aabne Erklæring. Men den her- 

 ved opkomne voldsomme Kamp har vistnok end mere udfordret 

 Wexels' Kritik overfor den usunde Pietisme, og den Strid, som 

 i 1850-Aarene fra denne Side rasede mod den kirkelige An- 

 skuelse, gjorde ham meget ondt. 5 Her har vi et betydningsfuldt 

 Moment i hans Virksomhed. Med sin Opfatning af det kirkelige 

 Embede kunde han aldrig anerkjende Lægprædikanters Beretti- 

 gelse. Disse lod sig ikke heller synderlig mærke før i 1850- 



1 Statsraad N. Hertzbergs Meddelelse. 



2 Se o. S. 26. 



3 Tidsskr. f. K. og T. III, S. 171 ff. 

 * „Dagsavisen" 23de Juli 1897. 



5 Herom flere Ytringer i hans Breve til G. AVulff. 



