24 R. COLLETT. [No. 7. 



indtil 100 Meter eller maaske derover (i den ydre og ubeskyttede 

 Skjærgaard). 



Æggene synke (i Vand med almindelig Saltgehalt) tilbunds, 

 og fæste sig, paa Grund af et Slimbelæg, der størkner efter 

 Gydningen, enkeltvis eller i Klumper til Sten, Alger, eller andre 

 fastsiddende Gjenstande paa Havbunden, eller til Bunden selv. 

 Ogsaa Fiskegarnene eller det fra Baadene nedhængende Toug- 

 værk kan bedækkes af Rogn, saa de blive helt skjøre. 



Rognmasserne, der ofte kunne bedække Bunden i et flere 

 Centimeter tykt Lag, blive undertiden under Paalandsvind løs- 

 nede, og komme i Drift mod Land. Under et stort Vaarsildfiske 

 udenfor Jæderens nordlige Del Vinteren 1845 — 46 blev den gydte 

 Rogn under en Storm opskyllet i saa store Masser paa Land, 

 at der paa en kort Strækning omkring Jæderens Rev kunde 

 bortkjøres Hundreder af Kjærrelæs af strandet Rogn 1 . 



Æggenes Udklækning. I fast og ubevægelig Stilling under- 

 gaar Rognen sin hele Udvikling, med Micropylen vendt opad. 

 Udklækningen er til en vis Grad afhængig af Temperaturen ; 

 Dr. Boeck har iagttaget, at hos Vaarsild udklækkes Yngelen 

 efter 24 Dages Forløb, og efter 8 — 9 Dages Forløb er Blomme- 

 sækken absorberet. Dr. Hjort fik Yngelen udklækket efter 21—22 

 Dages Forløb. 



Larven. Nyklækket Yngel har hos Havsilden (af almin- 

 delig Størrelse) en Totall. af omkr. 10 mm . Af de yngre Stadiers 

 Æg er Larven mindre, og Larver ere fundne med en Totall. af 

 blot 6 mm2 . 



Yngelen. Den nyklækkede Sildeunge hæver sig sandsyn- 

 ligvis snart efter Klækningen mod Overfladen. Dr. Hjort har 

 saaledes oftere truffet dem i Planetonet under Vaarsildfisket 

 (Marts 1894), og den vil kunne gjenfindes i Masser i Bugter og 

 i Sundene i Skjærgaarden ; som ovenfor nævnt, traf Dr. Romer 



1 Buch, Indberetn. til Dept. Indre 1885, p. 10. (Chria. 1886). 



2 Romer & Schaudinn, Fauna Arctiea, B. II, p. 138. (Jena 1902). 



