1905.] MEDDELELSER OM NORGES FISKE I AARENE 1884 — 1901. 89 



Ungernes Tænder. Tænderne vare i Bygning og Størrelse 

 omtrent lige hos de to Unger af forskjelligt Kjøn. 



Tandrækkerne dannede i hver Kjævehalvdel et smalt Baand, 

 hvis samlede Længde var hos den mindste Unge omtr. 220 mm , 

 hos den større Hun omtr. 250 mm . 



Tændernes Antal var i hver af de 4 Kjævehalvdele neppe 

 over 200 (de inderste rudimentære ikke medregnede), og det sam- 

 lede Antal Tænder hos hver Unge har saaledes neppe over- 

 steget 800—900 St. 



Tandens Grundflade, der var rund, havde en Diameter af 

 omtr. l,5 mm . Paa denne Grundflade hævede sig en kort, noget 

 indsnøret Hals, hvis Høide blot var 0,5 mm ; herfra bøiede den 

 egentlig emaljeklædte Tand sig i en ret Vinkel indad, og med 

 Spidsen rettet noget ind mod Mundvinkelen. Denne Tandens 

 synlige Del havde (hos de største Tænder) en Længde af 2,5 mm . 



Tanden, hvis Form, seet ovenfra, er næsten pæreformig, 

 endte i en kort, men skarp Spidse, og var paa Oversiden for- 

 synet med en fin Sculptur, bestaaende af yderst smaa, tæt- 

 siddende Knuder. 



Legemets Skjæl (Hudtome) ere yderst smaa, saaledes at 

 Antallet paa Legemets Sider hos den unge Hun (Totall. 3510 mm ) 

 var 10—12 St. paa hver □-Millimeter; hos ældre Individer 

 (Totall. omkr. 9 Meter) var Antallet omtrent det halve. Hvert 

 Skjæl bestaar hos unge Individer af en afrundet Basis, tæt be- 

 klædt af yderst fine Smaatorne, hvorfra hæver sig en kort og 

 glat, næsten ret opstaaende Midttorn. Hos ældre Individer ere 

 de fine Smaatorne ved Roden næsten forsvundne, og Midttornene 

 have faaet Rifler; Skjællet faar derved et Udseende, som i høi 

 Grad minder om Tornene hos mange Raja- Arier. 



I sin Anordning vise Hudskjællene nogen Forskjel hos Un- 

 gerne og de ældre Individer. 



Hos Ungerne ere Skjællene jevnt udbredte over hele Huden, 

 med en regelmæssig Retning bagover; allerede hos disse udviser 

 Huden Spor af fine tverløbende Rynker, men Mellemrummene 



