1905.] MEDDELELSER OM NORGES FISKE I AARENE 1884 — 1901. 111 



danne en Antydning til de store Oceller, som ere tilstede hos 

 flere Eaja-Arter, enten normalt, eller individuelt (som hos R. 

 davata). 



Saaledes er Oversiden hos mange (især yngre) Individer 

 forsynet med et Antal smaa, hvide, tildels skarpt marke- 

 rede Pletter, hvis Størrelse er omtr. 73 af Spiracula's Længde- 

 snit, og som ere ordnede symmetrisk nedad paa hver Side af 

 Skiven. Det første Par af disse hvide Pletter danner med den for- 

 reste Orbitalrand en ret Linie; det andet Par danner en ret 

 Linie med Iste uparrede Torn i Midtrækken, og det tredie Par 

 en ret Linie med Midtrækkens 3die Torn. 



Disse 3 Pletter, (hvoraf den øverste er mindre constant, end 

 de øvrige), danne tilsammen en ret nedstigende og symmetrisk 

 Linie paa hver Side af Skiven. Desuden findes ofte 1 — 2 andre, 

 (ligeledes symmetrisk ordnede) hvide Pletter i Nærheden af Iste 

 og 3die Par. 



Fremdeles ere hos enkelte Exemplarer en Del af de smaa, 

 mørke, punctformige Pletter, som altid findes strøede ud over 

 Oversidens lergraa Bundfarve, ordnede paa hver Side til en eller 

 et Par rundagtige Hobe, hvis Bundfarve er lidt lysere, end paa 

 Skivens øvrige Del; disse, der udvise en bestemt Antydning til 

 ufuldkomne Oceller, ere dog ikke altid lette at opfatte, og mange 

 Exemplarer vise neppe Spor deraf. 



Parringsdragt. De 2 ovennævnte unge Individer, optagne 

 udenfor Christiania i Febr. 1896 under Gydetiden, vare begge 

 paa Undersiden forsynede med flere eller færre større mørke- 

 brune Pletter. 



Talrigst vare disse Pletter tilstede paa Halens Underside; 

 paa selve Skiven vare de talrigere hos Hannen, end hos Hunnen, 

 som blot havde en enkelt saadan (af Størrelse omtr. som Spira- 

 cula) noget ovenfor Ventralernes Grund. 



I Tornevæbning afveg dette Par, der var fanget i samme 

 Dræt, lidt fra hinanden, idet de lange Tome hos Hannen vare 

 høiere, end hos Hunnen ; hos den første fandtes enkelte glatte 



