146 R. COLLETT. [No. 7. 



Forplantning. De udvoxede Individer, (hvis Totall. har 

 været 600 mm og derover), have alle været fangede i Vaar- eller 

 Sommermaanederne, og alle, som jeg hidtil har kunnet under- 

 soge, været rognfyldte Hunner. Disse have været fangede i 

 Garn, eller svømmende frit i Vandskorpen; om intet af dem er 

 det opgivet, at de have været fundne fastsugede til Fiske. 



Ovarierne have hos disse udfyldt hele Bughulen, og dannet 

 en dobbelt Række brede, tætte, fligede Blade, opfyldte af smaa, 

 særdeles talrige, og alle lige udviklede Æg. Hos et Ind. med 

 en Totall. af 840 mm var Ovariets samlede Længde 460 mm . 



Hos 4 undersøgte Hunner vare Æggenes Antal fra omkr. 

 200,000 til henimod 300,000 St. 

 Totall. 610 mm (Lofoten 27de Juli 1896) Antallet omkr. 195,000. 



— 752 mm (Frederiksværn 10de Juni 1880) — — 197,000. 



— 765 mm (Holmestrand 8de Juni 1892) — — 220,000. 



— 840 mm (Larkollen 23de Mai 1890) — 277,000. 

 Ægget havde hos alle disse Individer en Diameter af omtr. 



0,95 mm . 



Petromyzon fluviatilis, Lin. 1758, 1766. 



Udbredelse. Ni-Øiningen tilhører næsten udelukkende 

 Landets sydøstlige Dele, hvor den er udbredt, tilsyneladende 

 nogel localt, paa flere Steder i Mængde. 



Fra Ghristianiafjorden og dens nærmeste Omgivelser er den 

 dels kjendt i spredte Individer, fangede i Saltvand, dels under 

 Opstigningen i Elve og Bække, hvor den kan træffes i stort 

 Antal om Vaaren, men ogsaa undertiden om Høsten. 



I Trakterne vestenfor Christianiafjorden er den idethele mere 

 local; i Otteraaen, (Christiansands-Vasdraget), er den dog endnu 

 talrig, og den er kjendt mod Vest saa langt som i Haa-Elven 

 paa Jæderen. 



Langs Vestkysten synes enhver Iagttagelse om den helt at 

 mangle. 



I Landets indre Dele forekommer den (som udelukkende Fersk- 

 vandsform) høit op i Glommens Vasdrag, hvor den i Østerdalen 

 stiger op til Lille-Elvedalen og Tønsæt. Fremdeles bebor den 



