1905.] NYGAARDSPROFILET PAA KARMØEN. 13 



saa vidt som til den opfatning, Kobelt har søgt at gjøre gjæl- 

 dende, endskjønt det ikke kan udtales med absolut sikkerhed, 

 at saa er tilfældet. Førend vi gaar nærmere ind paa denne, 

 skal vi kun ved at betragte den af Leche givne fremstilling se, 

 hvilken forvirring der har indsneget sig i literaturen med hen- 

 syn til synonyme begreber i denne arts nomenklatur. Leche 

 sætter nemlig Astarte warhami Hane. (Mørch: Moll. du Spitsb. 

 nr, 57) = A. banksii Gould — A. striata == A. scotica = 

 A. compressa og angiver den fra 30 st. i det Kariske hav paa 

 5 — 60 fv. og ligesaa som almindelig ved Novaja Semlja (Kongl. 

 Sv. Vet. Akad. Handl. B. 16, nr. 2, pag. 17, 18). Af Kobelts 

 mange synonymer for denne art skal vi kun mærke tre, der 

 saaledes i denne forbindelse har en mere umiddelbar interesse: 

 Nicania banksii Leach = Astarte warehami Hancock = 

 Astarte laurentiana Dawson (Prod. Faun. Moll. Test. pag. 

 395, 396). Men her har vistnok Dawson fuldstændig ret, naar 

 han skiller ud Nicania banksii Leach og Astarte laurentiana 

 Lyell som to særskilte arter; det er muligt, siger han, at denne 

 sidste kun er en varietet af den førstnævnte, „but it is at least 

 a very distinct varietal form" (The Canadian lee Age, 1893, 

 pag. 235 & pl. I, fig, 1, 2). Nu er det imidlertid af særlig 

 interesse, at den formtype, der er fundet saavel ved Nygaard 

 som ved Sandnæs, tilhører Astarte (Nicania) laurentiana, en 

 form, der saavel ifølge sin morfologiske habitus som ifølge sin 

 geografiske og geologiske optræden bør skilles ud for sig som 

 repræsentant for en egen formgruppe. En analogi til forholdet 

 mellem A. banksii og A. laurentiana kunde vi vistnok søge i 

 forholdet mellem Macoma calcaria og Macoma torelli. 



Mya truncata Lin. forekom mere sjelden i smaa skalbrud- 

 stykker, dels af en mere tyndskallet form og dels af en noget 

 mere tykskallet, om end ikke synderlig meget. 



Saxicava arctica Lin. forekom meget talng, hyppig med 

 begge skaller sammenhængende, men itupresset, sammentrykket 

 og ofte opknust, dog ofte ogsaa i smukke aftryk og dels i meget 

 smukke lerkjerner. Meget ofte findes partier, der ved sin massefore- 

 komst af denne art i meget minder om et slags skjælkonglomerat. 



