1905.1 HVEM ER SESOSTRIS? 



ved siden af toget gjennem Asien, passer nemlig eiter Sethe 

 noget bedre paa en „Userl(e)sen" end paa nogen af hine to 

 konger, og hvad det øvrige angaar, saa opviser det, som ægyp- 

 tiske mindesmerker beretter om vedkommende konger, ingen til- 

 svarende træk. Men saa har jo eiter Manetho (Josephus: 

 Contra Ap. 1,15) en broder af Sethos (I) villet gjøre sig til 

 konge, da han var borte paa tog i Asien, og da Sesostris kom 

 hjem fra sit store tog gjennem Asien, har (eiter Herodot og 

 Diodor) netop ogsaa en broder af ham gjort oprør. Men disse 

 to beretninger stemmer dog, som Sethe gjør opmerksom paa 1 , 

 slet ikke aldeles overens med hinanden. Hvad saa alle direkte 

 og indirekte udsagn om Sesostris's tid angaar, saa tindes der 

 efter Sethe egentlig ikke et eneste af dem, som kunde passe 

 paa en konge af det 19. dynasti, „wohl aber manche, die die 

 manethonische Ansetzung zu beståtigen scheinen" 2 . 



Altsaa synes alt at tale for, at Manetho har ret i sin 

 mening om Sesostris. Men hvorledes kan da dette navn være 

 fremgaaet af et som „Usert(e)sen" ? Denne knude har Sethe 

 efter min og vel mange andres mening løst paa en tilfreds- 

 stillende maade. Vedkommende navn er skrevet wsr s - r3 -t-s-n, 

 hvilket, som sagt, tidligere er blevet læst Usert(e)sen (den første 

 bestanddel kunde man forresten lige saa godt have læst usret, 

 wosret eller lign.). Sethe vil nu læse de to dele i omvendt 

 orden, og da han holder det for sandsynligt, at den første del 

 omtrent har lydt wosret eller i senere tid, da femininendelsen t 

 efter regelen vilde være faldt bort, ivosre, saa faar vi navnet 

 Sen-wosre(t) å . En saadan omstilling er ikke alene mulig, men 

 fuldstændig i sin orden, hvis wosre(t) i navnet er et gudenavn; 

 thi det er regel i ægyptisk, at gudenavne eller blot „gud" lige- 

 som ogsaa „konge" i forskjellige forbindelser, f. eks. i navne, af 



1 Sesostris s. 20. 



2 Sesostris s. 15. 



3 Bogstavtegn, der har det formaal, mere eller mindre fuldstændig at 

 antyde, hvilke lyd et ordtegn (her det for wsr) har indeholdt, sætter 

 jeg ligesom ved min gjengivelse af kileskrift oppe i linjen. 



4 Vokalen i første del er naturligvis heller ikke sikker. 



