et Resultat, som dog af nærmere paaviste Grunde maa modtages 

 med Forbehold. 



Isogonerne, som i det store tåget kan siges at gaa omtrent 

 i Nord og Syd, synes paa visse Strøg at have en Tendens til 

 at følge Kysten, saaledes i Vesteraalen og Lofoten, hvor For- 

 holdene dog er temmelig komplicerede, og paa Sydkysten mellem 

 Arendal og Egersund, hvor Misvisningen har forskjellige lokale 

 Maxima og Minima, men ingen paavislig Afhængighed af den 

 geografiske Længde. 



I Anledning af det afholdte Foredrag gav M o h n Oplys- 

 ninger om Anomalier i Tyngdens Størrelse i Norge, som 

 tildels faldt sammen med Uregelmæssighederne i Misvisningen. 



Vogt nævnte nogle Exempler paa Indflydelse af magne- 

 tiske Malmforekomster og magnetiske Bergarter paa de magne- 

 tiske Konstanter. 



Steen omtalte nogle af de magnetiske Observationer, 

 han havde udført paa en Reise i 1902, som paa det tydeligste 

 viste Forbindelse mellem en Lokalitets magnetiske og geologiske 

 Forhold, og fremhævede Ønskeligheden af hyppigere og mere 

 omfattende magnetiske Undersøgelser her i Landet. 



Brøgger henpegte i Tilslutning til Mohns Oplysning om 

 den karakteristiske Anordning af de meteorologiske Kurver, 

 konformt med Kystlinien, paa, at dette samme ogsaa gjælder 

 Isoanabasernes Anordning. Tyngdeoverskuddet i Skagerak 

 hænger vistnok sammen med, at Skagerak er et Indsynknings- 

 omraade. 



Foredraget er trykt i den math.-naturv. Klasses Skrifter for 

 1905 som No. 3. 



2. Riiber redegjorde for et Tilfælde blandt Cinnamenyl- 

 gruppens Syrer, hvori et Vandstofatom først flyttede Plads 

 i Retning af Carboxylgruppen for senere, under Indvirkning af 

 de samme Midler, at flytte sig tilbage paa sin gamle Plads, 

 samtidig med, at Kulsyre afspaltedes. Ogsaa i et andet Tilfælde 

 havde han iagttaget et lignende Forhold. 



3. Formanden mindedes det Medlem, som siden sidste 

 Møde var afgaaet ved Døden, nemlig Professor J. Hjort, frem- 



