hævede hans varme Interesse for Videnskaben og opfordrede 

 Medlemmerne til at hædre hans Minde ved at reise sig. 



4. P. A. y e n fremlagde til Trykning et Arbeide om 

 „Tapes decussatus, L. og Tapes-Niveauets geologiske Stilling". 

 Trykt i Selskabets Forhandlinger for 1905 som No. 4. 



5. Derefter behandledes indre Anliggender. 



Fællesmøde. 24de Marts. 



(Præses: Lieblein. Generalsekretær: G. A. Guldberg). 



1. Generalsekretæren oplæste Protokollen, der ved- 

 toges. 



2. T h r a p holdt et Foredrag, hvori han gav en Udsigt 

 over W. A. Wexels' Kampliv. Han viste, hvorledes Wexels 

 fra sin Barndom havde havt sin Tanke rettet mod det hin- 

 sidige, der altid blev Gjenstand for hans Grublen. Dette 

 blev end mere Tilfældet, da han i 1830 mistede sin Hustru. 

 Samme Aar udkom Grundtvigs mærkelige Prædiken over 

 1 Pet. 3 — 18, der maa have havt stor Betydning for Wexels. 

 Det synes, som han er den første, hos hvem man tinder en 

 Gjenklang af den. I sin Forklaring over Luk. 16 optager han 

 Grundtvigs og Kirkefædrenes Betragtning, idet Tanken om Hed- 

 ningerne og Muligheden af deres Frelse i et andet Liv stod 

 levende for ham. Det vårede 6 Aar, før Lægfolket begyndte at 

 angribe ham, privat mest i anonyme Breve. Nu var den om- 

 arbeidede Forklaring udkom met og en Krænkelse af Pontoppidan 

 var farlig. Den første Angriber var en Lærer Bratten, og denne 

 fik Olaus Nielsen paa Fredrikshald i Vei. Han begyndte 1848 

 sin „Kirkelige Tidende", der væsentlig levede af og paa Wexels, 

 der fremstilledes som Djævelens Udsending, Anstiftelse og Løgn, 

 hvorved han gjorde Himmel veien bred for de rige og mægtige 

 o. s. v. Hans Blad fik en meget stor Udbredelse, og man be- 

 gyndte at frygte for, at hans Virksomhed kunde blive farlig for 

 Kirken. Den blev omhandlet paa det store Prestemøde i Trond- 

 hjem 1849, Lillehammer 1850 og endelig paa Fredrikshald 1851. 

 Her optraadte G. Johnson og sluttede sig til 0. Nielsen, natur- 



