10 



Trykt i Selskabets Forhandlinger for 1905 som No. 6. 



5. Derefter behandledes indre Anliggender. 



Fra den math.-naturv. Klasse forelaa Forslag til Indvotering 

 af 2 nye udenlandske Medlemmer: 



Dr. I. B. Ed. B o r n e t, Botaniker, Paris. 



Prof. Dr. Johannes Ranke, Anthropolog, Munchen. 

 Begge valgtes enstemmig med 25 St. 



Historisk-filosofisk Klasse. 7de April. 



(Formand : Ræder. Sekretær : K o n o w). 



1. Hægstad fortsatte sit Foredrag i Fællesmødet den 

 10de Febr. over latinsk Skrift i Gammelnorsk. Han omtalte 

 de forskjellige Tegn for de omlydte Vokaler, for hvilke den 

 egentlige latinske Skrift savnede Betegnelser. Herunder paa- 

 vistes, at man ogsaa i denne Henseende tildels havde gaaet 

 forskjellige Veie paa de forskjellige Steder. En Følge deraf var 

 det f. Eks., at den almindeligste Betegnelse ø og øy for de 

 tilsvarende Lyd i Hjemmenorsken blev en anden end paa Island. 

 En af Grundene til, at denne norske Betegnelse ikke — i Lighed 

 med saa mange andre — vandt Indgang i Islandsk, var den tid- 

 lige og stedse tiltagende Tendens i den islandske Dialekt til 

 Delabialisation, som endog har endt med, at Lydene ce og ø 

 faldt sammen i ce, Lydene ei og ey i ei. 



Foredragsholderen omhandlede udforlig det gamle Skrift „Den 

 første grammatiske Afhandling". Han imodegik den almindelige 

 Opfatning, at Forfatteren deraf havde skabt eller grundlagt det 

 islandske Alfabet. Afhandlingen var nærmest et Indlæg mellem 

 en gammel stiv latinsk Skrift og de forskjellige Bestræbelser for 

 en Skrivemaade, der tog Hensyn til Morsmaalets Krav. Den 

 var et Forsøg paa at ordne Skriften, ikke paa at skabe en ny 

 Skrift, idet alle de i Afhandlingen benyttede Skrifttegn — maaske 

 paa ét nær — er kjendte fra tidligere Alfabeter. Afhandlingen, 

 som af flere Grunde ikke kunde være yngre end 1170, karakterise- 

 redes som et Arbeide af særdeles stort videnskabeligt Værd, 

 medens den paa Grund af sit Udstyr med Akcenter, Betegnelse 



