1906.] OM VIN-NAVNENES BEH. I N. TELEMARKEN OG BAMLE. 11 



Gaarde paa denne Side er bratte og kommer allerede ved Vinternætstider 

 i Skyggen bag Aasen og er da solløse hele Vinteren over. Mod Norden- 

 vinden er der intet nævneværdigt, som tager af. Men Grænden ligger dog 

 hævet over den iskolde Sno langs Elvedraget, som jeg formoder er Ophavet 

 til selve Navnet Hiterdal (eg. „den isende („eitrande") kolde Elvs Dal"). 

 Navnet skrives i Middelalderen oftest Heitradal, men ogsaa Ei trad al 

 R. B. 7 (som kan staa for *Eitr-år-dalr). Der er i Hiterdal Spor til 

 ,,Halvemaal". 



Baade ved dette og det foregaaende Navn kunde man paa første 

 Haand tænke, at Ord med opr. lang Vokal indgik som Iste Sammensæt- 

 ningsled. Ved Yly kunde man tænke paa Hunkjønsordet gin. ila, „Op- 

 komme", skjønt y-Lyden da vilde falde vanskeligere at forklare; ved Ryjy 

 paa gin. ruga (hruga), f., „Dynge"; heller ikke dette synes dog tilstede- 

 ligt p. Gr. af 2den Stavelses Behandling. 



21. Grini, 72 sammesteds, udtalt grene. — a Grene D.N. 

 X 18. 1315 (sen Afskrift); senere Gren, Grin(n)ie, Grinne, Grini. 



*Grenin. Samme Navn som No. 15 ovfr., se dette. 



Hermed er Rækken af Nedre Telemarkens vin-Sammensæt- 

 ninger udlydende paa é (eller i eller y) i Nutidens ægte folkelige 

 Udtale, tilende. Vi har ment os berettiget til at opstille disse 

 som en Kategori for sig, modsat de paa a udlydende, dels fordi, 

 som vi har seet, é og i fakultativt veksler i enkelte Navne, dels 

 fordi, naar é eller i eller y alene har været valgt, som i sko é, 

 Lunde, Bø; gre né, Hiterdal; sti vi, Hiterdal; ryjy, yly samme- 

 steds, — dette helt grunder sig paa den Vokalbalance, som ei- 

 det fælles Stempel paa alle disse Navne. Til denne Vokal- 

 balance svarer nemlig en Vokalharmoni og en Vokaludjævning 

 (herom se nærmere Kapitlerne III og IV). 



Efterat i Middelalderens Navneform det definitive Valg var 

 truffet mellem i- og u-Omlyd, og videre det Spørgsmaal var 

 blevet afgjort, hvilke Navne der ifølge sin Natur skulde høre til 

 Kategori I, og hvilke til Kategori II, har denne sidste, som jo 

 optager os i dette Kapitel, endnu havt to Udviklingsmuligheder 

 for sig. 



I det overveiende Antal Tilfælde gik det nu slig, at Iste 

 Stavelses Vokal regulerede Vokalen i 2den Stavelse : sko é, gre né, 

 ryjy, yly. Men man sporer ogsaa den omvendte Tendens: 

 grfni (el. grt né), Lunde, gfi vi (el. gri vé), Bø, sti vi, Hiterdal. — 

 Liksom Udlydsvokalen i Grini (Lunde) og Grivi (Bø) er fakulta- 

 tivt snart i, snart é, saaledes har der i Middelalderen været en 



