12 OLAI SKULERUD. [No. 2. 



Tid, da Sproget vaklede mellem disse to Tendenser, før det 

 endelig bestemte sig. Resultatet heraf er, at inden samme Bygd 

 to med Hensyn paa oprindelig Vokal fuldt identiske vin-Navne, 

 Grenin og Stefin, har fæstet sig ved hver sin Vokalharmoni. 



Men NB. altid inden Grænsen for de palatale Vokalers Om- 

 raade. Dette er det mest paatagelige ydre Træk, som binder 

 disse Navne sammen. 



Vi skal nu i det følgende Kapitel sammenholde Kategorierne 

 I og II og se, hvilke Slutninger der kan drages af deres for- 

 skjellige Behandling. 



Kapitel III. 



Hvad er nu Aarsagen til en Spaltning af saa fundamental 

 Natur i Rod og Endelse af Navne, som paa Grund af sidste 

 Sammensætningsleds oprindelige Identitet i Form og Indhold 

 dog skulde forventes at høre sammen til al Tid? 



Eftersom man trænger ind i Stoffet, viser Aarsagen sig 

 klart at være Aksentueringen i Forbindelse med Nasalforhol- 

 dene i Endelsen, de samme virkende Kræfter, som Prof. Axel 

 Kock i to Af handlinger i „ Arkiv for nordisk Filologi" (Ny Foljd 

 XIII og XV) har paavist som de dif feren tierende Faktorer ved 

 den yngre a- og u-Brydning i fællesnordisk, altsaa paa en 

 ganske anden Tid og i en meget forskjellig Lydproces. Da 

 imidlertid baade Betingelserne og Følgerne er meget vel com- 

 mensurable, tror jeg at kunne kaste det fyldigste Lys over det 

 her behandlede Æmne, ved at stille det sammen med Vilkaa- 

 rene under Brydningen, saaledes som Prof. Kock lægger disse 

 i Dagen. 



I tostavelses vin-Navne har Endelsens forskjellige Aksen- 

 tuering, der var afhængig af Iste Stavelses Længde og Korthed, 

 medført en forskjellig Behandling af det udlydende in. 



1. I Stavelse med „svag levis" eller „levissimus" (Prof. 

 Kock), der fulgte efter lang Iste Stavelse, svækkedes n'et tidlig, 

 eller gik tabt som Konsonant under Nasalering af den fore- 

 gaaende Vokal, der herved gradvis „sænkedes" o: fik en bredere 



