1906]. OM VIN-NAVNENES BEH. I N. TELEMARKEN OG BAMLE. 13 



og bredere Artikulation. Derpaa svandt Nasaliteten. Paa Grund 

 af Iste Stavelses Overvægt, der havde Endevokalens Nasalering 

 tilfolge, er det meget tidlig kommet dertil, at der ingen Rapport 

 er rnellem Vokalerne i de to Stavelser sterk nok til at hindre 

 Rodens eller Endelsens spontane Udvikling. Resultatet er det 

 rene orale a, som vi iagttog i Navnene af Kategori I. 



2. I Stavelse med „semifortis" eller „stark levis" (Prof. 

 Kock), der følger efter kort Iste Stavelse, holder n'et sig en 

 rum Stund længere; dette er jo i og for sig naturligt, da en 

 sterkere betonet Stavelse artikuleres tydeligere end en svagere 

 betonet, og dens forskjellige Elementer holdes bedre ud fra hin- 

 anden. Imidlertid kom ogsaa her en Tid, da n'et svandt under 

 .Nasalering af den foregaaende Vokal; men denne Nasalering 

 vårede saa kort, at den intet Spor afsatte i Vokalens Kvalitet. 



Man synes i det hele at gjøre den Erfaring, ,at Nasalerin- 

 gens sænkende Indflydelse frembringer størst Forandring i den 

 svagt betonede Stavelse; saaledes har det franske Sprog nasalt 

 a i Præpositionen og Adverbiet en (latin inde), men nasalt ce 

 i Substantivet vin (latin v i num), og dette kan kun forklares 

 derved, at Vokalens Nasalering indtraadte senere i Fortisstavel- 

 sen vinum end i Infortisstavelsen inde. Forskjellen i Ændrin- 

 gens Grad beror naturlig paa en Forskjel i Tiden for den vir- 

 kende Aarsags Indtræden. 



Der kan i denne Forbindelse ogsaa peges paa det Faktum, 

 at Sænkning ved Nasaler i den fuldt betonede Stavelse i Nedre 

 Telemarken kun er paaviselig ved den labiale Vokal u, og ved 

 o og a kun forsaavidt som „Aabning" ikke indtræder — derimod 

 absolut ikke ved Palatalvokalerne. Naar Nasalen derfor intet- 

 somhelst Spor har efterladt sig i Endevokalens Kvalitet i Nav- 

 nene af Gruppe IT, maa det komme deraf, at det udlydende -in 

 her i den største Del af Middelalderen praktisk talt har 

 været behandlet som i fuldt betonet Stavelse. Her blev 

 Vokalen derfor upaavirket af Nasalen (svarende til den min- 

 dre sterkt sænkede Vokal i fransk vin), medens den i I, 

 hvor det udlydende -in stod svagere betonet, førtes helt til a, 

 ganske som i fransk en. — Om man antager, at Endelsen i II 



