1906]. OM VIN-NAVNENES BEH. I N. TELEMARKEN OG BAMLE. 19 



Thi kun de oprindelig korte afficeres deraf; de oprindelig lange 

 udvikler sig frit videre, uden nogen indbyrdes Paavirkning de 

 to Stavelser imellem. 



Aarsagen hertil er — som ovenfor fremholdt — rimelig at 

 søge i, at n'et efter lang Iste Stavelse allerede dengang var 

 gaaet op i den foregaaende Vokal, og Næsevokalen havde ikke 

 tilbagevirkende Kraft. Heller ikke kunde den være Gjenstand 

 for den progressive Assimilations Virkninger (jfr. S. 17 L. 6 ovfr.). 

 Efter kort Iste Stavelse blev n derimod staaende som Konso- 

 nant, og i'et holdt sig en Tid lang oralt. Kun et oralt i havde 

 tilbagevirkende Kraft. Alene det unasalerede i kunde selv være 

 Gjenstand for den progressive Assimilations Virkninger. 



Medens Udlydsvokalen paa Brydningens Omraade endnu 

 bevarede sin Nasalitet efter kort Iste Stavelse, paa en Tid, da 

 denne var gaaet tabt efter oprindelig lang — og herved opstod 

 Spaltningen — , har vin-Navnenes 2den Vokal — efterat den 

 første Assimilation havde udspillet sin Rolle — faaet Nasalering 

 efter oprindelig lang Stavelse paa en Tid da den endnu ikke 

 havde faaet Nasalering efter oprindelig kort Iste Stavelse. Det 

 kan se ud, som om Forholdet derved er snudd op ned. Men i 

 Virkeligheden foreligger her — omend i yngre Tid og i en anden 

 Udgave — dog blot en Gjentagelse af den Udvikling af Tostavel- 

 sesords ultima, som paa et ældre Tidspunkt havde fremkaldt 

 eller ogsaa hindret den yngre a- og u-Brydning i nordisk. 



Vin-Navnenes Behandling giver i det hele et godt Indblik i 

 Sprogets Værksted og viser Nedre Telemarkens — særlig da 

 de øvre Bygders — nære Slægtskab med Dialekten i det nord- 

 østlige Telemarken, Grandsherred, Hovin og Tinn. Stedsnavnene 

 er ofte at betragte som Forsteninger fra ældre Sprogperioder og 

 staar forsaavidt udenfor det almindelige Sprogstof, hvis Bevæ- 

 gelser de ikke — ihvorvel oprindelig groet ud deraf - - i senere 

 Tid behøver at gjøre med 1 . Udenfor disse Navne er Vokalhar- 



1 Talende i saa Maade er Gaardnavnet Røkaa 13, 14 Hiterdal, af gam- 

 melt Reka, oprindelig Betegnelse for den Elv, der fra Reksjøen løber 

 forbi Gaarden sydover til Heddøla. Vi har her Nominativformen 

 bevaret af et opcindeligt kort svagt Hunkjønsord, medens de korte svage 

 Hunkjønsord ellers overalt i Østtelemarken udgaar fra de oblikve Kasus. 



