20 OLAI SKULERUD. [No. 2. 



monierne e—e, i— i og y—y i det hele sjeldne i Nedre Telemarkens 

 Fogderi, medens de t. Eks. i Tinn — paa Grund af det forskjellige 

 grammatiske Udgangspunkt — den Dag idag er meget almindelige. 



Derved at *Dolvin og *6vin No. 1 og No. 5 ovfr. i 

 Middelalderen beholdt sit v, og ikke — som det almindelig er 

 Tilfælde — sammendroges til Døl in el. Del in, resp. On el. 

 Æn, er disse Navne blevet med i Kategori I af vin-Sammen- 

 sætninger, de der i Nutidens ægte folkelige Udtale udlyder paa a. 



Ellers vilde det førstnævnte have overgaaet til den anden 

 Kategori, hvad der vilde havt sin store Interesse saa langt syd 

 som Solum — , men til Gjengjæld vilde det andet, liksom Fen 

 (Hollen), gaaet ganske tabt for vort Øiemed her. 



Fornden som nævnt Dolva og Ova (hvis af *6vin, og ikke 

 snarere af*Ofin) udmerker ogsaa Bjærva sig ved — i Modsæt- 

 ning til Amtets samtlige øvrige vin-Navne — at have bevaret 

 til Nutiden det v, som engang har staaet i Fremlyden af Ordet 

 vin, ogsaa hvor dette føiedes til som 2det Sammensætningsled. 

 Til Forklaring af denne Anomali kunde der fremdrages adskil- 

 ligt, som findes spredt rundt i Værker over nordisk Filologi; 

 se Noreen, Altisl. Gramm. 3 § 129, § 220, § 227, 1 d og Anm. 4 

 samt Kock Accentuierung S. 212. Se ogsaa Indledn. NG. S. 86 

 øverst. Enkelte har deri villet se Resultatet af skiftende Betoning i 

 det gamle Sprog, andre har gjort mig opmærksom paa, at u- Om- 

 lyden af w i til y tillige her kan have virket differentierende, idet de 

 antager en oprindelig Bøining, nom. *6yn (hvoraf øn) men 

 gen. *6viniar (hvoraf *6vin og nu Ova). Ved Kontamina- 

 tion kunde saa Vokalen i fra gen. -vi ni ar brede sig videre og 

 fortrænge Vokalen y, saa at man fik t. Eks. Moinsheimar 

 (= Mon, Helge Hundingsbane I 46) eller *Grenin (hvoraf nu 

 Grini). Endelig skulde efter Noreen, Altisl. Gramm. 3 § 227, 

 1 (d, e, f) w lydret svinde i visse Stillinger uden at afficere den 

 følgende Vokal (og saadan opfatter Noreen Moinsheimar, se 

 ovenanførte Sted), medens det lydret skulde blive staaende i 

 andre. Saa meget synes iethvertfald klart, at det altid er Voka- 

 len i (eller e), og ikke Vokalen y, som ligger til Grund for den 

 nuværende Udtale af vore tostavede vin-Navne, hvorledes dette 



