1906.] BOTANISKE UNDERSØGELSER I INDRE RYFYLKE. 19 



Lillehammer ved Suldalsvand ; benævnes i Ryfylke almindelig 

 maaved), S. fennica (ved Vandvik i Hylsfjorden; fleresteds ved 

 gaarderæ, eiter sigende oprindelig indplantet, f. eks. Lysebunden, 

 Helgenæs i Suldal), Crataegus monogyna (Bjerge i Hylsfjorden)» 

 Rosa canina (Saudefjordens vestside henimod Hangenvik, ved 

 Bjerge og Hylen i Hylsfjorden), R. glauca (almindelig), R. mollis 

 (almindelig), Fragaria vesca (almindelig), Potentilla argentea 

 (hist og her, f. eks. Hylen og Vandvik i Hylsfjorden, Vaage i 

 Suldai), Agrimonia Eupatoria (ovenfor Riskedalsvand og øvre 

 Tysdalsvand i Aardal, ved Bjerge og Hylen i Hylsfjord), Geum 

 urbanum (almindelig), Anthyllis Vulneraria (hist og her: ved 

 øvre Tysdalsvand i Aardal, Førre i Jøsenfjord, Hylen i Hyls- 

 fjord, ved Kvildal, Vaage og under Vinjenuten i Suldal), Vida 

 silvatica (almindelig), V. sepium (almindelig), Lathyrus pra- 

 tensis (almindelig). 



Hertil slutter sig de særlig i klipperifter voksende bregner: 

 Asplenum septentrionale (almindelig), A. Ruta muraria (oven- 

 for Riskedalsvand i Aardal, Hylen i Hylsfjorden), A. Tricho- 

 manes (almindelig), Woodsia ilvensis *rufidula (hist og her), 

 Polypodium vulgare (almindelig). 



Artrigest og mest ublandet optræder denne vegetation paa 

 nordsiden af Hylsfjorden og paa vestsiden af Suldalsvandet, der- 

 næst kommer enkelte lokaliteter i det indre af Saudefjorden og 

 de undersøgte urer i Aardal. I de indre partier af Lysefjorden 

 frembyder de steile og nøgne klippeskrenter kun liden plads for 

 større bestande af de nævnte løvtrær med tilhørende mere af- 

 vekslende vegetation, og i de storstenede, tildels mosklædte urer 

 eller nylig dannede skred finder man i regelen kun enkeltvis en 

 eller anden af de almindeligste herhen hørende planter, medens 

 andre plantesamfund her er mere fremherskende. 



Først inderst ved fjordbunden optræder her det boreale 

 element noget rigere repræsenteret, men er ogsaa her langt 

 fattigere paa arter end nordsiden af den trange Hylsfjord og 

 urerne paa den anden side af Hylsskaret ned mod Vaage ved 

 Suldalsvandet, hvor særlig Origanumbestanden bliver domine- 

 rende. 



