30 OVE DAHL. [No. 3. 



Fra vestre Kallefjeld, hvor underlaget ligeledes er skifer, 

 anfører Røskeland Saxifraga cernna, Dryas octopetala og 

 Erigeron uniflorns samt fra det nærliggende Kallevasleite 

 Equisetum variegatum. Ogsaa nær Sandvandstølen bemer- 

 kedes Dryas i selskab med endel almindelige fjeldplanter paa 

 fugtigt, skifrigt underlag. 



Oppe paa Snenuten, rimeligvis amtets høieste fjeld, der til- 

 hører gneis-kvartsitformationen, var der derimod atter den samme 

 trivielle høifjeldsflora, der er anført for Skavlen. Paa de høieste 

 partier optraadte ogsaa her Poa laxa, Luzida arcuata *con- 

 fusa, Cardamine bellidifolia, Lycopodium Selago og lignende 

 af vore mest haardføre fjeldplanter, ved snefonnerne og, hvor 

 disse nylig var smeltede, den for saadanne lokaliteter konstante 

 vegetation med planter som Salix herbacea, Veronica alpina, 

 Banunculus pygmaeus, Arabis alpina og Saxifraga rivularis, 

 hvortil kom ogsaa her i mængde Carex rufina. Rigest paa 

 arter var de fugtige skraaninger ned mod Kirkesteindalen. 



I kløfter og paa fugtige skrenter under Austmannaheien 

 ovenfor Kvildal bemerkedes paa skifrigt underlag blandt andet: 

 Asplenum viride, Erigeron neglectus, Veronica saxatilis, 

 Saxifraga Cotyledon, S. nivalis, S. caespitosa, Draba hirta 

 *rupestris og Potentilla verna * major, men oppe paa fjeld- 

 vidden var der kun en meget ensformig og triviel fjeldflora. 



Af større interesse var derimod fjeldpartiet mellem Suldals- 

 vandets sydende og Napen. Oppe paa fjeldvidden bemerkedes 

 her under nogle fjeldknauser Arabis petraea. Carex rufina 

 saaes her fleresteds, ligeledes Poa laxa. Navnlig bør her 

 nævnes skiferpartierne langs veien ned til Steinstøl (ca. 750 m. 

 o. h.). Her opdagedes nemlig i aller største mængde Saxifraga 

 Aizoon, voksende i selskab med endel af de ovenfor nævnte 

 skiferplanter, som Asplenum viride, Triticum violaceum, Salix 

 myrsinites, Veronica saxatilis, Dryas octopetala og mindre 



fladnisensis *lapponica, men er maaske snarere at henføre til D. hirta, 

 * rupestris, der anføres fra Raufjeld af Røskeland, og hvoraf jeg ogsaa 

 selv saavel her som paa Havernaasnibba og andetsteds i Snldalsfjeldene 

 har seet sikre eksemplarer. 



