10 ADOLF HOEL. [No. 4. 



elve ikke kan have dannet dem, er imidlertid, at deres mundinger 

 ligger i bratte fjeldskrænter, saa elvene havde ikke noget sted 

 at komme fra. Vi kommer derfor til det resultat, at alle de 

 ovenfor beskrevne 5 huler er dannet af havet. 



Det næste spørgsmaal er: Af hvilken alder er disse huler 

 og den i dem opbevarede fauna? 



Før vi gaar nærmere ind paa dette spørgsmaal, vil vi se 

 lidt paa, hvad man hidtil ved om den øverste marine grænse 

 heroppe. Det sidste og udførligste arbeide om de kvartær- 

 geologiske forhold paa Helgeland er Vogt og Rekstads arbeide 

 „Søndre Helgeland" i Norges geologiske undersøgelses aarbog 

 no. 29. Forfatterne leverer her et isobasekart over Søndre 

 Helgeland. Dette er grundet paa høiden af strandlinierne ude 

 paa øerne, særlig Leka og Vega, og terrasserne inde i landet, 

 særlig i Vefsen og Svenningdalen. Forfatterne gaar ud fra, at 

 de høieste strandlinier betegner den øverste maritime grænse. 

 For at faa grænsen inde i landet, lægger de 5 — 10 m. til de 

 største terrassehøider. Ved interpolation paa dette kart findes 

 den øverste marine grænse inde ved Langfjordens bund at være 

 130 m. Efter dette skulde de øverste huler inde ved Lang- 

 fjorden — nemlig den øverste hule i Aunhatten og begge hulerne 

 i Langskjellighatten — være ældre end den sidste istid. At saa 

 ikke er tilfældet med den øverste hule i Aunhatten, beviser den 

 fauna, som fandtes her. Det mest karakteristiske fossil var 

 Saxicava pholadis, L. Det var en meget liden form ; de største 

 exemplarer var 6 — 7 mm. lange; men den almindeligste størrelse 

 var 4 — 5 mm. og endnu mindre. Den var meget tyndskallet. 

 Af skallets form at sige noget om varieteten er vanskeligt, fordi 

 dette var noget afrundet og deformeret paa grund af boringen. 

 Alligevel tillader denne musling os at drage en slutning om denne 

 faunas alder. I de sidste aar har nemlig Øyen fremfundet skjæl- 

 forekomster meget nær opunder den marine grænse paa en 

 række lokaliteter: i Kristiania omegn, i det trondhjemske og i 

 Nordland. Øyen har været saa venlig at vise mig Saxicava 

 fra disse forekomster, og overensstemmelsen med den af mig 

 fundne er aldeles utvilsom. Dette er et afgjørende bevis for, at 



