1906.] DEN BLONDE BRACHYCEPHAL. 17 



ligvis paa et høiere Culturtrin staaende norrøn-germaniske Stam- 

 mer har an tåget nordisk Nationalitet. 



Vore Sprogforskere sige nu, at har dette været Tilfælde, 

 maa denne Befolkning dog ialfald have efterladt sig nogle Spor 

 af sit Sprog, men dette har de ikke. 



Jeg skal hertil for det første bemærke, at dette kortskallede 

 blonde kystfolk vistnok endnu befandt sig paa Stenalderscultur- 

 standpunktet, da nordiske Stammer under Bronze- eller Jern- 

 alderen indvandrede hertil, derhos vel ogsaa var et faatalligt 

 og spredt boende Fisker- og Jægerfolk, og at Stammer paa et 

 saa lavt og primitivt Culturtrin neppe kan forudsættes at efter- 

 lade sig synderlig! sprogligt Spor, men i Almindelighed pleie 

 fuldstændig at gaa op i den høiere staaende Nationalitet. 



Man kan derfor a priori neppe vente at finde efterladte Spor 

 af deres Sprog. 



Dernæst skal jeg ogsaa bemærke, at der endnu hertillands 

 tindes adskillige 0- og Landskabsnavne, som man ikke har 

 lykkedes at forklare ud fra det norrøne Tungemaal. 



Med Hensyn til et Folks Forsvinden og Opgaaen i et andet 

 siger Alex. Bugge i sit „Det sidste Afsnit af Nordmændenes 

 Historie i Irland": 1 



„Historien synes atter og atter at lære os, at naar et Folk 

 ikke er naaet frem til national Selvbevidsthed og endnu ikke 

 har udviklet en Kultur, som det føler som sin personlige Eien- 

 dom, da har det let for at gaa tilgrunde og gaa op i en høiere 

 Kultur. Men er et Folk først kommet saalangt, da vil det ha 

 meget vanskeligt foråt gaa tilgrunde." 



Om et Folk paa Stenaldersstandpunkt gjælder vel det første 

 i udpræget Grad. 



At Folket med den brachycephale, finnoide eller kvænoide 

 Skalleform maa være indkommet her i Landet allerede under 

 Stenalderen, kan man vel efter Analogien i Sverige med det 

 tilsvarende Cranium med nogenlunde Sikkerhed antage. Dog 

 forekommer efter Retzius (1. c.) langskallede Granieformer sam- 



Aarbøger for nordisk Oldkyndighed 1904-, II R. 19 B. S. 248. 

 Vid.-Selsk. Forh- 1906. No. 6- 2 



